Добре дошли, скъпи зрители, в киностудио „Панорама“. Днес темата ни е ранната сексуализация.
Кой ги иска?
За какво служи тя?
И най-вече, откъде всъщност идва тя? Гости в студиото ми са професорът по история Михаел Фогт и д-р Клаудиа Хауниц.
„Panorama-Film“ е символ на филми с високи етични и морални стандарти.
Ето защо не е лесна задача да се изложат толкова откровено всички факти, обстоятелствата около случая и недопустимите практики,
свързани с тази тема, както е направено в този документален филм.
Според Иво Сасек, сценарист и продуцент на този филм, самото споменаване на най-различни събития граничи с аморалност.
Тъй като обаче преобладаваше впечатлението, че всички тези неща ще се наложат и в световен мащаб, ако не бъдат
разкрити безкомпромисно и навреме, екипът на „Панорама“ все пак реши да ги публикува без цензура.
Поради това не ви пожелаваме приятно гледане на този филм.
Затова се пригответе и си съставете собствено мнение.
Първо, едно сравнение във времето.
Сравнение на времената за съблазняване на деца
Но ако някой съблазни в грях едно от тези малки деца, които вярват в Мен, за него би било по-добре да му окачат
воденичен камък на врата и да го хвърлят в дълбините на морето.
Внимавайте да не презирате нито едно от тези малки деца, защото ви казвам, че ангелите им в небесата
винаги гледат лицето на Отца Ми, Който е на небесата.
Защото, наистина, казвам ви: докато не преминат небето и земята, нито една йота (буква) или нито една чертичка
от Закона няма да преминат, докато всичко не се сбъдне.
Който и да поучава човечеството, упражнява власт над него.
Нашите деца са подложени на все по-силно влияние от страна на образователните власти, учителския колектив и напоследък
също така от така наречените „сексуални педагози“ отвън.
От кои точно извори са извирали?
Който търси, ще намери.
Благодарение на убедителните думи и дела на Исус започна нова ера.
Дали днешните учители все още осъзнават какво правят, когато, въпреки неговите категорични предупреждения, искат да провеждат
сексуално просвещение и да стимулират сексуално всички деца още в най-ранна възраст – с
други думи, да ги подлагат на ранна сексуализация?
Дали новопоявилите се експерти по сексуалност са по-компетентни от Исус от Назарет?
Наистина ли не ни грози никаква опасност под нейното ръководство?
Уважаеми зрители, запознати ли сте изобщо с глобалните усилия за сексуализиране на децата още от най-ранна възраст?
Промяната на времената
За пореден път ще бъде премахнато едно последно табу.
Сексуалните контакти с деца, т.е. с непълнолетни, трябва да бъдат узаконени и насърчавани.
Дъхът ни спира, когато чуваме най-новите насоки на високоуважавани специалисти по сексуално възпитание.
Водещи педагози като Хелмут Кентлер твърдят, че така наречената „защита на децата“ всъщност е враждебност към децата.
Той изказва невероятното твърдение, че сексът с деца не е злоупотреба, а право на децата.
Правото на детето на задоволяване на сексуалните си нужди.
Следователно истинската защита на децата е защитата на сексуалната им самоопределеност.
Тук без съмнение злоупотребата с деца се маскира като възпитание.
Промяната на времената
Сравнение на часовете за защита на децата
Децата се нуждаят от „порно-грамотност“!
Възрастните трябва да разговарят с децата за порнографията, смята германската педагожка Карла Етченберг.
Тя дори призовава, подобно на швейцарските младежки социалисти, порнографията да бъде включена в учебния процес на децата.
Според движението срещу геноцида на такива искания трябва да се противопостави строго и
безкомпромисно действащото към момента законодателство.
Порнография, чл. 197 от Наказателния кодекс
1. Който предлага, показва, предоставя, прави достъпни или разпространява по радиото или телевизията порнографски текстове,
звукови или видеозаписи, изображения, други предмети от този вид или порнографски представления на лице под 16-годишна
възраст, се наказва с лишаване от свобода или с глоба.
2. Който публично излага или показва предмети или представления по смисъла на точка 1, или по друг начин ги
предлага на някого без да е бил помолен, се наказва с глоба.
Освен това децата трябва да бъдат защитени и от други порнографски продукти, а всеки трябва да бъде предпазен от това да бъде
изложен на изображения със сексуално съдържание против волята си.
Вж. също член 358 и Наредбата за далекосъобщителните услуги от 25 март 1992 г., член 18а, алинея 1.
Този принцип, както изисква и движението за правата на децата AGB, трябва преди всичко да се прилага
последователно спрямо мобилните оператори, тъй като днес буквално всяко дете има мобилен телефон в джоба си.
От документа „Сексуално образование и училище“, изготвен от Центъра за компетентност „Сексуално образование и
училище“ към Педагогическия университет на Централна Швейцария, става ясна неговата цел по отношение на нашите деца.
Детето е сексуално същество.
В основата на сексуалното възпитание стои определението за човека като сексуално същество, което се нуждае от
възпитание, или, с други думи, признаването на децата и младежите като сексуални същества.
Още само това първо, по същество изкривено заключение, отваря широко вратите за педофилията.
Защото, с други думи, това означава, че докато на детето му харесва, всичко е допустимо.
Ето един пример от документа с основните принципи и уебсайта на центъра за компетентност.
Възраст 4–5 години. Детската градина се структурира, както следва.
В момента това са „игри на доктор“, удоволствено самопознание, самостимулация, което означава реакции, подобни на оргазъм,
ролеви игри, т.е. семейство с двама бащи или две майки, както и целувки, полов акт, еротичен интерес към родителите,
желание за показване и игри с гениталиите, преживяване на първите най-близки приятелства и любовни връзки.
Оттук произтичат следните основни акценти в обучението. а) Назоваване на частите на тялото, включително половите органи; б)
възприемане на тялото чрез игра, включително сексуалното възбуждане; в) приятелски отношения, поставяне на граници,
зачитане на собствената интимна сфера, както и на тази на другите; г) зачеването – как се
осъществява половото сношение и как от него се ражда дете.
И то с деца на възраст от четири до пет години.
Възраст от шест до дванадесет години. Дейности с връстници.
Омаловажаване или отхвърляне на противоположния пол.
Поведение, характерно за определените полови роли, при необходимост силно преувеличено.
Провокативно или агресивно поведение спрямо противоположния пол.
Нарушения на табута.
При необходимост – интерес и еротично привличане към лица от същия пол.
От кога човек е готов за секс?
Оттук произтичат следните учебни теми: Сексуалност и език. Нецензурни думи.
Интервю с външни специалисти по сексуално образование, работещи в училища, показа, че на всяко дете, независимо от възрастта му, се
предоставя подробна информация за това какво представляват, например, анален секс, еякулация и дори много по-тежки неща,
дори ако то само е чувало тези термини, без да ги е разбрало.
Зачеване, бременност, раждане.
Различни форми на приятелство, взаимоотношения и начин на живот.
Така че тук на децата се внушава, че всички тези новоопределени извращения са нещо нормално.
И това, което има много по-сериозни последствия, е, че всичко, което досега се считаше за
нормално, се обявява за ненормално и незаконно.
Ролите на половете, моделите на поведение – например работещата майка, бащата зад печката, сексуалната ориентация.
В крайна сметка тук всичко трябва да е позволено, стига да е забавно.
Първата менструация, първата еякулация, ХИВ, СПИН, полово предавани инфекции, сексуален тормоз, насилие,
мастурбация, особено при момчетата, но също и при момичетата.
И това се счита за напълно нормално и дори важно.
Възраст: от 12 до 16 години.
Социална промяна – тук се има предвид развитието на автономността и отделянето от родителския дом.
Нарастващ интерес към подробна информация за сексуалните практики.
При необходимост – съзнателен достъп до порнография.
Колко позиции има при секса и коя е най-добрата?
Преглъщането на сперма води ли до напълняване?
Тук, по морални съображения, приключваме изброяването.
Във всеки случай учебните материали са съобразени толкова целенасочено с цялата тази безсмислена приказка
на децата и младежите, че накрая наистина всякакви глупости се загнездват в главите на всички.
Ето един пример от документа с основните принципи и уебсайта на центъра за компетентност.
Етап на развитие, самостимулация.
Това означава, че предизвикват реакции, подобни на оргазъм.
Поведение?
Откриване на части от тялото като източник на нови усещания за удоволствие.
Съзнателно и повтарящо се манипулиране на части от тялото. Включително и на гениталиите.
Игриво опознаване на половите роли чрез ролеви игри, например игри „татко-мама“.
Семейство с две майки, двама бащи и един родител.
Да си влюбен, полов акт.
Или чрез игри на „лекар“.
И изследването на тялото на другия.
Удовлетворяване на естественото любопитство.
Промяната на времената
В същото време Младите социалисти, свързани с педофилите, работят по документ с позиция, в който, според Таня
Валиса, призовават за нов подход към темата за порнографията.
Това включва и изискването децата на възраст от десет до дванадесет години да гледат
порнография в часовете по сексуално образование.
Макар това искане първоначално да предизвика възмущение сред училищните власти, остава да се види колко дълго това
възмущение ще устои на постоянния натиск от страна на „Юзо“.
Под претекста на осведомяването за СПИН, правата на децата или сексуалната ориентация в училищата, в момента в цяла Европа се
разработват нови учебни материали, които превръщат ранното осведомяване и ранната сексуализация на
децата в задължителна част от учебната програма.
Господин професор Фогт, как така изведнъж се появи тази идеология за сексуално образование,
която се разпространява в международен мащаб?
Появила ли се е изведнъж?
Не, съвсем не.
Тя беше въведена още през 1939 г. в САЩ – къде другаде, ако не там? – благодарение на упоритата
и щателна работа на сексолога Алфред К. Кинси.
Алфред Кинси, ако добре си спомням, често е бил наричан най-важният изследовател в областта на сексуалността през ХХ век.
И вие ли мислите така?
Като най-важен изследовател в областта на сексуалността, аз всъщност не бих го оценил по достойнство – за причините за това
ще говорим по-късно –, но със сигурност бих го определил като най-влиятелния фактор в
т.нар. формиране на обществено-сексуалното мнение.
В крайна сметка почти всички по-нови програми за сексуално възпитание се основават на трудовете на Кинси.
Г-жо д-р Хаунит, Вие сте практикуващ лекар.
Кои от многобройните теории на Кинси бихте искали да разгледате по-подробно от ваша гледна точка?
Д-р Хаунит споделя своето виждане, че всичко е възможно.
Това така наречено „модерно мислене“ е повлияло на възгледите на Кинси за секса и сексуалността.
На практика обаче се оказа, че това е изключително опасна идеология, тъй като е довела и
продължава да води до безброй престъпни деяния.
Основните произведения на Кинси го доказват черно на бяло.
Става дума за доклада на Кинси, състоящ се от две книги: първата е „Сексуалното поведение на мъжа“.
Сексуалното поведение на мъжа и, второ, „Sexual Behaviour of the Female“ – сексуалното поведение на жената.
С тези свои произведения д-р Секс, както го наричаха, наистина оказа влияние върху сексуалното мислене на почти целия свят.
Един човек, чиито думи са упражнявали власт над много народи.
Човек, чиито учения едва сега започват да дават истински плод.
Кинси беше бащата на свободното мислене в областта на секса.
Но кой точно беше Кинси?
В момента няма по-важен въпрос от този, защото думите и ученията на Кинси имат толкова глобално въздействие,
колкото и тези на Исус Христос, с тази разлика, че са диаметрално противоположни на последните.
Кой от двамата е по-надежден?
Ние познаваме думите и делата на Исус Христос, които доведоха до началото на нова ера.
Но какво точно представляват думите и делата на Кинси?
Гостите в студиото ни и няколко кратки реконструкции ни помагат в търсенето.
През целия си живот Кинси е разгледал над 18 500 сексуални случая, свързани с непълнолетни, с цел да ги популяризира сред хората.
Най-висшата цел на Кинси беше сексуалното разнообразие.
Самият той обаче се наричаше консервативен учен.
Но през 1997 г. списание „Шпигел“ разкри невероятния двоен живот на Кинси.
Биографията на Кинси, написана от историка Джеймс Джоунс, доказва, че сексологът Кинси тайно се е
отдавал на хомосексуални и садомазохистични практики.
От този доклад на Кинси става ясно, че като млад скаутски водач той е давал воля на своите воайорски и
ексхибиционистични наклонности без никакви задръжки.
След като Кинси напусна християнското си семейство, изпълнен с дълбока омраза, той събра около себе си
сътрудници, за да изследва научно сексуалното поведение на хората, но преди всичко на непълнолетните деца.
Всеки един от неговите служители трябваше да разкрие напълно сексуалния си живот и поведението си.
А в една тайна стая в дома си Кинси организираше редовно групови сексуални игри със своите сътрудници и избрани гости.
И дори собствената му съпруга той я принуди да участва в това.
Кинси нае професионален екип от оператори да заснеме сцени с хомосексуални, хетеросексуални и садомазохистични участници.
Въпреки изтощителния натиск, служителите му се подчиняваха, защото се страхуваха за кариерата си.
В „Кинси“ работеха хора като например Клайд Мартин, който обаче, въпреки че беше
статистик, нямаше никакво професионално образование.
Въпреки това той отговаряше за статистическия анализ на всички данни.
Освен това цялото начинание беше финансирано от еврейската фондация „Рокфелер“.
Впоследствие те обаче многократно твърдяха, че са поискали професионален статистик.
Но Кинси не се поддаде на никакви опити да го убедят.
Самият Кинси страдаше от екстремен садомазохизъм.
Твърди се, че той многократно е извършвал насилствени и изключително болезнени
манипулации върху собствените си гениталии.
Освен хомосексуалните си връзки със свои колеги като Померой и Мартин, той се
наслаждаваше на живота в хомосексуалната среда в Чикаго.
Пропагандист на ужаса – сравнение във времето
За своите научни изследвания Кинси изготви подробни въпросници.
От тях става ясно, че Кинси е бил твърдо убеден, че всеки човек в даден момент е практикувал перверзни
практики, поддържал извънбрачни връзки или преживял насилствени садистични преживявания.
Също така, че всеки в даден момент е имал сексуални преживявания с лице от същия пол, с животни и с деца.
В неговите въпросници нямаше никакво място, където анкетираните да могат да избегнат отговорите на такива абсурдни въпроси.
И щом веднъж си признаеха това, Кинси най-накрая ги държеше здраво в ръцете си.
Въпреки че Кинси твърдеше, че е събрал данните за своите изследвания в областта на сексуалността от широката общественост,
всъщност той обикновено се ограничаваше до анкетиране на проститутки, хомосексуалисти,
затворници и хора от „подземния свят“, както ги наричаше.
Поради това Кинси беше доказано, че е измамник в областта на статистиката.
Въпреки че изследванията на Кинси в областта на сексуалността бяха предназначени за курсове за подготовка за брака, теми
като бременност, раждане и кърмене на деца – които всъщност би трябвало да бъдат включени – изобщо не бяха засегнати.
Кинси просто беше сексуално болен.
Мъж, който като учител е злоупотребявал с професионалната си власт по манипулативен и агресивен начин.
Когато през 40-те години Кинси се опита да представи на обществеността своите над 350 въпроса за сексуалното поведение,
му беше много трудно да установи контакт с обикновени хора.
Много по-лесно успя да се сдобие с данните за хора, водещи нетрадиционен начин на живот.
И така се създаде измамната и подвеждаща представа, че 95 % от всички американски мъже са сексуални престъпници.
69% от клиентите на проститутките са редовни клиенти.
37% вече са имали хомосексуален опит.
А 17 % от всички американски фермери уж са правили секс с животни.
Едва през 1981 г. медийната експертка д-р Юдит Райсман успя да разкрие тези сериозни
методологични нередности в изследванията на Кинси.
Това, което привлече особено внимание, беше фактът, че голяма част от данните на Кинси произхождаха от педопрестъпници,
тоест от престъпници, извършили сексуално насилие над деца.
Следователно анкетирани бяха не гражданите, а лица, извършили престъпления срещу деца.
Въпреки това, творбите на Кинси и до днес представляват най-съществената, така наречена научна
основа на сексуалните изследвания в световен мащаб.
Дори в основополагащия документ „Сексуално образование и училище“, на който сега се основава швейцарската учебна програма
„Учебна програма 21“, под заглавието „Начално училище“ се посочва, че твърдението за наличието на етап
от детството, през който сексуалността е в състояние на покой, е било опровергано емпирично.
„Емпирично“ означава „съгласно експерименти“.
Но именно на сборника с експерименти на Кинси в крайна сметка се основава и „Учебна програма 21“, както и
почти всички програми за сексуално образование по света.
Повечето директори на училища обаче нямат представа на какво се основават.
Какво мислите за задължителното сексуално образование от четиригодишна възраст?
Човек е млад и мисля, че просто е твърде рано.
За мен това е глупост, честно казано.
Ние самите имаме две деца.
Малкият е на три, а големият още не е навършил пет.
И наистина не знам какво да прави с това.
Е, ние смятаме, че това изобщо не е правилно.
Не съм съгласен с това.
Във всеки случай, всъщност това е шега.
Не мисля, че това е нещо добро, защото според мен те са едва на четири години – какво ще правят с това и така нататък.
Искам да кажа, че това изобщо не им носи полза.
И всъщност възрастта изобщо не е тема, нали?
За деца на четири и шест години и за детска градина.
Би било малко рано, бих казал. На четири години казват: „Не, не ми харесва.“
Не, не ми се струва добре, не ми се струва добре. При нас – в никакъв случай. При нас това изобщо не е вариант.
И аз не смятам за добре децата да се занимават със сексуални теми в ранна възраст. Не ми се струва правилно.
Четири години? Те все още искат да се учат, да си играят и да бъдат деца.
Всъщност те мислят за съвсем друго.
Искам да кажа, това вече е нагласата към въпроса. Но това изобщо не е приемливо.
Аз изобщо не искам децата да бъдат осведомявани за това толкова рано. Изобщо не искам това. Напълно съм против.
Още в детската градина – аз лично намирам това за много лошо.
Смятам, че това е глупаво. Честно казано.
Просто е твърде рано, това не е за дете. Децата трябва да си играят.
Децата трябва да си играят на улицата, а не да си мислят за такива неща.
Какво мислите за това, че поради ранната сексуализация се очаква децата да имат сексуални контакти?
Ами, изобщо не мога да си го представя, защото това е наистина ненормално, тоест нечовешко.
Невъзможно.
Точно така, това е много лошо – че може би има хора, които дори биха се възбудили от тази ситуация.
Изобщо не се бях сетил за това.
Но това е най-ужасното нещо, което бих могъл да си представя.
Много е ужасяващо да чуеш това.
Някак си е доста странно.
Това определено не е добре.
Но ако сега трябваше да изпратя детето си в детската градина и знаех това, просто щях да се ядосам.
Аз обаче не знам какво бих направил в такъв случай.
Лошо, не е добре. Какво? Това ми се струва прекалено. Не ми беше ясно. Тогава още по-малко го харесвам.
Ако някой се възползва от дете, което може би дори още не може да ходи само, за мен това е краят.
Да, това са именно нещата, които ме карат да настръхвам.
Не, не ми се струва добре. Това е, ами не, в такъв случай съм напълно против.
Това проучване е пълна глупост.
Когато подхождам към цялата тази тема с обикновен здрав разум, разбирам, че всичко това е глупост.
Да, питам обикновените родители, които имат деца и знаят как се развиват децата. Нямам
нужда да насърчавам детето към сексуалността.
В книгата си „Сексуалното поведение на човека мъж“ Кинси заявява, че тя съдържа данни само за 5300 бели
мъже и юноши, въпреки че разполага с данни за 6300 мъже.
Алан Уелс, един от най-известните статистици в САЩ, анализира това твърдение и стигна до
заключението, че в книгата са включени едва 4120 души.
При това обаче изцяло липсваха, например, точните данни за възрастовата структура и сексуалната ориентация на участниците.
Макар Кинси упорито да твърдеше, че данните му са представителни за населението на САЩ през 40-те години, едно задълбочено
проучване показа, че книгата „Сексуалното поведение на мъжа“ се основава единствено на данни от непредставителни,
а в някои случаи и много съмнителни маргинални групи.
Около 1400 престъпници от затвори в различни щати на САЩ.
Мнозина от тях бяха в затвора за сексуално малтретиране на деца.
След това д-р Юдит Райзман оцени броя им на около 630 хомосексуални мъже.
Освен това бяха открити 200 т.нар. сексуални психопати.
Освен това има още 329 правонарушители, които са били осъдени за други престъпления.
Но също така, най-малко 317 момчета на възраст от 2 месеца до 15 години, които са били подложени на сексуално насилие.
Но се предполагаше, че има нещо повече.
А след това – 350 ученици с отклоняващо се поведение.
Накрая имаше още една група престъпници, които Кинси просто определи като „подземния свят“.
Явен случай на лъжлива пропаганда чрез манипулиране на статистическите данни.
Когато Кинси беше подложен на повтарящи се критики по този повод, той заяви, че това схващане се основава на старата заблуда,
че престъпниците са различни от останалата част от населението.
Статистическите проучвания в областта на сексуалните изследвания са били попълнени до голяма степен от педопрестъпници.
Отговорите ви бяха приравнени към тези на обикновените граждани. Какво мислите по този въпрос?
Наистина не ми харесва това.
Е, това, че от такива крайни случаи на практика се извежда някакъв принцип – аз не го одобрявам. Наистина не го одобрявам.
Да, това е абсурдно. И защо изобщо се питат такива групи? Това изобщо не е представителна извадка.
Е, това е странно. Повече от невъзможно. Да, и аз мисля така.
Тя смята, че ако хората знаеха нещо подобно, много от тях биха били ужасени.
Тогава биха отговорили съвсем по друг начин, ако знаеха, че всъщност той има толкова лошо минало или е водил такъв живот.
Това наистина е ужас.
Но фактът, че тези проучвания сега се ограничават до тази конкретна група хора, е съвсем естествено и,
разбира се, изобщо не отразява мнението на мнозинството.
Да, не мога да се поставя на мястото на педофил.
Е, тази статистика, че няма разлики, ме изненадва малко.
И това, разбира се, поставя под въпрос дали тази концепция за превенция ще проработи.
Не, изобщо не бива да ги разпитваме.
Е, не мога да си го представя, защото тези хора са болни.
А населението като цяло не е болно.
Проблемът с проучванията. Може ли просто да се приписва всичко на хората, нали?
Не го оценявам особено високо.
Не ми се струва правилно да се взема предвид мнението на тези хора.
Ами това... те все пак не са компетентни хора.
Именно онези, които всъщност са наранили други деца или други хора с тази тема, като ги разпитват за това –
не знам дали това би имало смисъл или дали изобщо се вписва правилно в контекста на темата.
Искам да кажа, че това са болни хора, но те нямат място сред обществото.
Да, защото с тази болест на Луната, е, там те все пак са... .
Според вас как може да се противодейства на ранната сексуализация?
В никакъв случай няма да се възмутя, защото в това определено съм доста добър.
Защото това не е само мой проблем, а наш проблем.
Това са нашите деца, това ще бъде следващото поколение, това ще бъде нашето бъдеще.
Във всеки случай, трябва да се направи нещо по въпроса.
И така, да седиш у дома, да гледаш телевизия и да си казваш: „Е, това ще се оправи някак си.“ Но това просто няма да се оправи.
Трябва да се реагира по-рано и да се предприемат мерки, за да не се стигне до подобно нещо – поне според мен.
Просто отхвърли.
Да, да се забрани.
Всеки, който извършва престъпления срещу деца, всъщност трябва да бъде подведен под отговорност по най-бързия
възможен начин и да понесе много тежки наказания. Да бъде преследван по наказателния кодекс.
С други думи, не става въпрос за условно наказание или други подобни неща, а просто те трябва
незабавно и безкомпромисно да бъдат извадени от обръщение.
Мисля, че родителите трябва да се обединят и да се противопоставят на това, защото това е недопустимо. Това е наистина ужасно.
Нека просто ги извадим от училище за известно време.
Много е просто. Аз със сигурност няма да го търпя.
А още по-малко на мнението на господата.
Да, бих го забранил на детето си.
Трябва да се противопоставяме на подобни неща.
Искам да кажа, че наистина трябва да се обединим и да се противопоставим на подобни неща.
Именно родителите, особено когато децата им са в такива заведения, трябва да кажа, че вероятно бих изтеглил детето си оттам.
Защото това, което те правят тайно, е, както сами казват, позорно. В книгата „Sex Offenders“, издадена през 1965 г.,
Кинси защитава сексуалното малтретиране на деца с думите:
Ужасът, с който обществото ни гледа на възрастния, който има сексуален контакт с малки деца, започва да се относителност.
Когато изследваме поведението на други бозайници, сексуалните контакти между възрастни и незрели животни са често
срещани и от биологична гледна точка изглеждат нормални.
Дали не сме чули погрешно?
В очите на Кинси човекът е бил просто друг вид бозайник?
Алфред К. Кинси ни постави всички на едно ниво с маймуните, зайците, кучетата и прасетата.
Но, следвайки емпирично-научния подход, групата на Кинси направи още една крачка напред и обяви, че всяко сексуално
насилие е част от нормалното наследство на бозайниците.
Според Кинси, ако родителите не се намесят, от това следва – което всъщност е съвсем логично – че изнасилването
е приятно преживяване за младите момичета или жени.
Промяната на времената. Христос или Кинси?
Д-р Юдит Райсман подчерта в своите изследвания върху Кинси, че крайното му омаловажаване на сексуалното насилие е оказало
влияние дори върху американското законодателство, като например е довело до предефиниране на
понятието „изнасилване“ и до намаляване на наказанията.
Кинси дори се подигра на ФБР, когато през 1950 г. то предупреди за нарастване на броя на сексуалните престъпления.
Той омаловажи отвратителните престъпления срещу деца и нагло заяви, че значително по-голямата
вреда е била нанесена от истерията на възрастните.
Трудно е да се разбере защо едно дете би трябвало да се разтревожи, когато докосват гениталиите му.
И дори че трябва да бъде нарушено чрез конкретни сексуални актове.
Освен ако това не се дължи на културни особености.
Сексуалното привличане на Алфред К. Кинси към деца се прояви ясно в 1 888 сексуални казуса, включващи момчета на
възраст от 5 месеца до след пубертета, както и 147 момичета на възраст между 2 и 15 години.
В рамките на експериментите момчетата и момичетата бяха подлагани на сексуална стимулация или се самостимулираха, докато
наблюдатели, извършители на педофилски престъпления, измерваха с хронометър времето до достигане на оргазъм.
Промяната на времената. Христос или Кинси?
Разбира се, Кинси отрече, че той самият е провел тези тестове.
Но това твърдение го оневинява толкова малко, колкото и човек, който макар и да не е извършил
убийството лично, е наел наемен убиец да го извърши.
Случаят „Кинси“ беше разгледан и в документален филм на BBC от 10 август 1998 г.
Разказът на една възрастна жена, наричана просто Естер, определено беше убедителен.
Бях още малко момиченце.
Кинси дойде в къщата на родителите ми.
Бях подложена на сексуално насилие от баща ми и от дядо ми.
Сексуалното ми поведение беше записано с хронометър и заснето на видео.
Всичко това беше изпратено на Кинси.
Никога повече не успях да го преодолея.
Един от членовете на екипа, Пол Гебхард, призна в интервю през 1992 г., че екипът на Кинси е набирал педофили с цел
събиране на научни данни за т.нар. „нормален“ секс с деца.
Той каза, че сме ви помолили – и с това имаше предвид педофилите – да правите наблюдения, да водите записки и, ако е
възможно, да отмервате времето, а след това да ни докладвате.
Промяната на времената. Христос или Кинси?
Според проучванията на Юдит Райсман децата са били подлагани на злоупотреби в продължение на месеци и години, а записките на
техните насилници са били предадени на Кинси като научни данни.
Смята се, че Кинси е получил по-голямата част от данните за сексуалното поведение на децата от г-н Грийн, сериен изнасилвач.
Въз основа на неговите наблюдения бяха определени и видовете сексуален оргазъм при кърмачетата и малките момчета.
Освен това се твърди, че Кинси е поддържал редовни контакти с най-различни организации, свързани с педофилия,
както и с учители, извършващи сексуално насилие над деца, и с бащи и майки-педофили в САЩ и извън тях.
Имате ли повече подробности по този въпрос?
О, да.
Доказано е, че от 1936 до 1956 г. Кинси е поддържал редовна кореспонденция с Фридрих фон Балусек, учител по религия в
Евангелската църква в Бранденбург, Германия, който е бил педофил.
През 1957 г. той бе съден в Берлин за сексуално малтретиране на деца в няколко случая.
Сред тях е дори 11-годишната му дъщеря, както и по подозрение в убийството на 10-годишно момиче.
ФБР се обърна към Интерпол, когато разкри, че в продължение на над 20 години Балусек е предоставял на Кинси
подробни данни за сексуалните си злоупотреби с момичета и момчета на възраст между 9 и 14 години.
Но Кинси отказа да предаде „Секс дневника“, под претекст, че не иска да накърни доброто име на педофила.
Когато по време на съдебното заседание председателят на съда повдигна обвинението, че фон Балусек е
злоупотребявал с деца, за да впечатли Кинси, той отговори: „Самият Кинси ме беше помолил за това.“
Вестник „Berliner Morgenpost“ от 16 май 1957 г. пише на страница 3, че Кинси е трябвало да подаде жалба срещу Балусек.
Почти всички съвременни програми за сексуално възпитание се позовават пряко или косвено на Кинси. Време е нашето общество
най-накрая да се раздели с Кинси и неговите престъпни фундаментални изследвания и да насочи
вниманието си към жертвите на насилие, а не към извършителите, ръководени от инстинктите си.
Изтезанията над деца като основа за световни изследвания в областта на сексуалната педагогика.
Това, което Алфред К. Кинси наричаше „нормален секс с деца“, не беше нищо друго освен сексуално изтезание на деца.
Кинси проявяваше страстен и перверзен интерес към способността за достигане на оргазъм, особено при непълнолетни,
т.е. при момчета в предпубертетна възраст, без еякулация.
И въз основа на изследванията на Юдит Райсман бе създаден разтърсващият документален филм „Децата от таблица
34“ – онази прочута таблица 34, която, с цел защита на децата-жертви, разкри най-ужасяващите подробности.
В тясно сътрудничество с г-н Грийн, разкрит от екипа на BBC като Рекс Кинг – сериен изнасилвач, който е
сексуално малтретирал повече от 800 момчета и момичета, – успяхме да съставим тази дяволска таблица 34.
В нея Кинси е изброила данни за способността за достигане на оргазъм при не по-малко от 317 мъжки бебета и деца.
Промяната на времената. Христос или Кинси?
Според Кинси 32 % от децата на възраст между 2 и 12 месеца, т.е. най-малко около 270 до 300 от
тези злоупотребени кърмачета, са достигнали оргазъм.
А след това и нещо още по-невероятно.
Кинси отбеляза в същия контекст, че има немалко деца в предпубертетна възраст, които не достигат оргазъм дори
при продължителна, разнообразна и повтаряща се стимулация.
Промяната на времената. Христос или Кинси?
Такива резултати са могли да бъдат постигнати единствено чрез най-мащабни нарушения на човешките
права под формата на безмилостно сексуално насилие.
Но това беше само началото.
Кинси и неговите наблюдатели – имам предвид педофилите – се интересуваха преди всичко от множествените оргазми.
Така в списъка са включени деца на възраст между 5 месеца и 14 години.
Които са били така наречено „наблюдавани“ в продължение на 24 часа.
По този начин при 11-месечни бебета бяха предизвикани не по-малко от 14 оргазма за 38 минути,
а при двугодишни деца – 7 оргазма за 9 минути.
Предвид тези извратени изтезания над деца, при това в името на фундаменталната наука, човек може само да си запуши
очите и ушите и поне сега да се обърне към правосъдието.
Защо тези престъпници не са били осъдени отдавна за тежки престъпления, свързани с педофилия?
Това са делата и плодовете на предшествениците на всички онези специалисти по сексуално възпитание, които именно
в днешно време се опитват да наложат ранна сексуализация на нашите деца и младежи в световен мащаб.
По този начин те вървят по стъпките на педофили-измамници от най-тежката категория.
Всяко дърво става такова, каквото е семето му.
И именно затова ранната сексуализация ще се разрасне по същия начин в целия свят, ако не бъде
спряна и предотвратена с цялата необходима решителност.
Ако не успеем да пресечем още в зародиш всеки опит за ранна сексуализация или налагане на сексуално възпитание,
вторият случай вероятно ще бъде още по-лош от първия.
Който обаче смята, че тази мрачна прогноза все пак е малко преувеличена, трябва да има предвид, че Кинси и съучастниците
му далеч не бяха доволни от постигнатите резултати.
Затова те твърдяха: със сигурност още по-голям процент от момчетата биха могли да изпитат
множествени оргазми, ако ситуацията го позволяваше.
След като на 4-годишно и 13-годишно момче са били предизвикани 26 оргазма в рамките на 24 часа, докладът на Кинси отбелязва
с неудовлетворение, че дори най-малките бебета, на възраст пет месеца, са способни на такива повтарящи се реакции.
В същата времева единица обаче би било възможно да се постигне още повече.
Промяната на времената. Христос или Кинси?
Независимо научно проучване доказа още преди много време, че прекомерната сексуалност рано или късно води
до опасни мозъчни увреждания и нервни разстройства.
Д-р Хирш, какво ли се случва в незрелия организъм и в душата на едно дете, което е подложено на толкова драматично насилие?
На мен ми е известна преди всичко една по-нова научна публикация на проф. д-р Ремшмидт от Клиниката по детска и юношеска психиатрия
към Университета „Филипс“ в Марбург, която е публикувана в списанието „Deutsches Ärzteblatt“ на 29 април 2011 г.
Тук проф. Ремшмидт посочва, че както общите психически и физически малтретирания, така и още повече сексуалното малтретиране
в детска възраст винаги оставят следа в детския мозък.
Това се потвърждава не само от изследвания на съответните спомени при хора, които са били подложени на насилие, но и от изследвания
на мозъчната структура и функциите на жертвите на насилие.
Освен това хората, които в детството и юношеството си са били жертви на физическо и сексуално насилие, по-често от средното
страдат от психични разстройства в по-късния етап от живота си.
Що се отнася до психическото и физическото натоварване на дете, подложено на ранна сексуализация, от изключително значение е
това, което са документирали лично самите педофили по време на тези опити за ранна сексуализация
– за да не се налага да ги наричаме изнасилване.
Те го отбелязаха, между другото, в съставения от Алфред К. Кинси списък с шестте типа
оргазъм, от който тук цитирам само няколко откъса.
Откъси от „6-те вида оргазъм“
Тип 3: възникват екстремни напрежения, съпроводени с силни конвулсии, т.е. треперещи спазми, често
съпътствани от внезапно изправяне и падане на цялото тяло.
Краката често се вкочаняват, като мускулите са свити и твърди.
Раменете и врата стават сковани и често са наведени напред.
Дишането е задържано и често е хрипливо.
Очите са неподвижни или плътно затворени.
Тип 4: стиснати ръце, изкривена уста, като понякога езикът излиза навън.
Цялото тяло или части от него се подлагат на спастични, т.е. спазмоподобни трептения,
понякога синхронизирани с пулсациите в силни пристъпи.
Появяват се още по-силни конвулсии, т.е. треперене на цялото тяло, както и затруднено дишане, въздишки, хлипане, силни викове,
понякога придружени от сълзи, особено при по-малките деца.
Тип 5: всичко това достига своята кулминация в силно треперене, колапс и подобни състояния, а понякога и в припадък.
Тип 6: възникват болки или страх при наближаване на оргазма.
Някои участници изпитват силна болка и е възможно да извикат, ако движението продължи или дори само при допир до гениталиите.
Но ако някой съблазни в грях едно от тези малки деца, които вярват в Мен, за него би било по-добре да му окачат
воденичен камък на врата и да го хвърлят в дълбините на морето.
Всичко това беше чисто и просто изтезание на деца.
И точно до това ще се стигне в целия свят, ако се даде свобода на ранната сексуализация.
Каква беше първата ви реакция, след като чухте за изследванията на Кинси и по-специално
за неговата теория за шестте типа оргазъм?
Така че педофилията все още е престъпление.
И така трябва да остане.
Тя не се погасява по давност и това не трябва да се променя.
И сега прокурорите трябва да се задействат.
И наистина всички ние трябва да се противопоставим на това, за да не се допусне нещо подобно да се случи, така
че привържениците на ранната сексуализация да не успеят да наложат волята си в световен мащаб.
Наистина е ужасно, че изобщо съществува нещо подобно.
Но те са, да, трябва да кажа, свине.
Мисля, че съм разбрал погрешно.
Там сексуалните извращения и личните сексуални импулси се използват злонамерено за научни цели.
Това не може да е вярно.
Трябва да се приемат нови закони, за да се сложи край на това.
Тези, да, тези извращения.
Намирам го за ужасно. Изобщо не мога да си представя дъщеря ми или синът ми да докосват някого по такъв начин още като бебета.
Е, това просто не става.
Това е ужасяващо.
О, Боже мой.
О, Боже мой. Това е, това е невероятно.
Е, да, изобщо не знам какво да кажа по този повод.
Да, да, това просто не е нормално.
След своите открития Кинси е трябвало да работи с точно същата всеотдайност за затягането на законодателството.
Вместо това обаче той е злоупотребил с изследователската си задача.
О, Боже. Всички те трябва да бъдат затворени в затвора. Не, не, наистина.
Наистина ужасно наказание или нещо подобно. Доживотен затвор.
Така че да не могат да го направят отново.
Защото ако го направят веднъж, със сигурност ще го повторят още няколко пъти.
Сега е трудно, но не мога да го разбера.
Тези хора трябва да бъдат затворени завинаги.
Ако не искаме подобни престъпни случаи на сексуално малтретиране на деца да се превърнат в световна епидемия от
злоупотреби, сега има само едно нещо, което може да помогне.
Просветителска съпротива.
Но не чрез развиване на „порнограмотност“ у децата, а чрез радикална държавна защита
срещу всякакви опити за ранна сексуализация.
Трябва да се отбележи, че всички тези отвратителни неща вече от 1938 г. насам систематично се насаждат сред народите под
формата на така наречената „съвременна сексуална педагогика“.
Разбира се, Кинси никога не е представял резултатите от изследванията си като
извратени експерименти на самопризнат педофил.
Вместо това той го представи като първото научно доказателство, че децата имат сексуални нужди още от раждането си.
И именно в наши дни тези престъпни деяния дават своите плодове.
В рамките на глобалната кампания за утвърждаване на правото на децата на сексуални преживявания.
С учебната програма „Учебна програма 21“ се предвижда въвеждането на сексуално образование във всички швейцарски училища.
В момента на международно равнище на различни нива се създават нови основи и закони, които превръщат всеки
отказ от задължително и всеобхватно сексуално образование в училище в истинско престъпление.
Принудителният характер на тази програма за сексуално възпитание е вече толкова силно изразен, че дори
позоваването на свободата на вероизповеданието не се приема като основание за освобождаване.
Никой аргумент на никого няма значение.
Нито етично-морални възражения от страна на родителите, нито отказ от страна на незаинтересовани деца.
Какъв дух цари там?
И тези закони вече са в сила.
Още през 2010 г. в Германия бащи и майки са били задържани за срок до 40 дни.
Или са били глобени с до 1 000 евро, защото са отказали да изпратят децата си на часове по сексуално образование.
Само самият народ може да каже „не“ на такива налагани отгоре, изключително диктаторски ограничения.
Казваме „Не“ на насилственото сексуално образование.
Казваме „Не“ на задължителното сексуално образование.
И „Не“ на всеобщото сексуално образование в училище.
Националната програма за ХИВ и полово предавани болести на Федералната служба по обществено здравеопазване (BAG)
има за цел да осигури всеобхватно сексуално образование.
Документът с основните принципи на BHZ и BAG представлява основата за задължителното по закон
сексуално образование за всички швейцарски граждани.
Федералната служба по здравеопазване (BAG) призовава, в името на епидемиологичната
защита, за всеобхватно ранно сексуално образование.
Законът за образованието в Базел се стреми да осигури ранна сексуална просвета като
преходно решение до въвеждането на Учебния план 21.
В името на защитата на децата и консултациите за майки се насърчава ранната сексуализация чрез
информационни брошури и други подобни средства.
Задължителното сексуално образование е на прага на своето законодателно въвеждане.
Тя не бива да бъде отказвана, заобикаляна или критикувана дори с аргумента за свободата на вероизповеданието.
Преди обаче тези закони да бъдат окончателно приети, трябва да бъдат изяснени поне 10 важни въпроса.
1. Защо медиите не критикуваха безчовечните изказвания на Кинси с такава последователност, каквато обикновено
проявяват при всеки, дори и най-невинния сексуален скандал, в който са замесени влиятелни политици?
2. Къде са всички експерти по сектите?
Дали Кинси не е бил достатъчно влиятелен?
3. Защо медиите подкрепят сексуалните злоупотреби на Кинси по такъв начин, че ги представят като нещо незначително, до такава
степен, че според закона дори стават съучастници в продължилите години наред изтезания на безброй малки деца и непълнолетни?
4. Защо дори след разкриването на фактите от д-р Юдит Райсман не се проведе публичен дебат относно данните на Кинси?
5. Защо Федералният център за здравно просвещение продължи да публикува данните на Кинси напълно
безкритично под формата на представителна брошура?
И това, въпреки че сте напълно наясно с просветната дейност на Райсман?
6. Защо тогава през 2005 г. многократно награждаваният холивудски филм „Кинси – истината
за секса“ успя да се появи в германските кина?
Коя институция му е присъдила наградата?
С каква възрастова категория?
7. Защо този филм не разкри седмата истина за Кинси, а вместо това, въпреки че знаеше по-добре, предаде посланието, че
Кинси най-накрая е донесъл сексуалното освобождение на Запада?
8. Вярно ли е това, което изглежда направо невероятно – че дори водещи членове на дирекцията по образованието,
най-влиятелните политици и голяма част от медиите, започвайки от Холивуд, са в един и същ заговор със сексуалните престъпници?
9. Могат ли всички посочени групи лица да издържат на задълбочено разследване поради подозрения в педофилски престъпления?
10. Става ли дума тук за частно организирано проникване сред нашите народни представители?
Целенасочено заобикаляне на демократичните системи?
Дали тук не действа някаква фиктивна държавна власт?
Тази възможност не може да бъде изключена, тъй като дори в Украйна постоянно се провеждат семинари и обучения
за учителския състав в училищата, организирани от частни донори – кои точно са те, предимно от Швеция.
Това не се извършва на публични места или например в училищата, а в наети помещения и хотели, като, което
е показателно, се осъществява от външни специалисти.
Впоследствие тези проучвания се използват систематично, за да се докаже колко важно и необходимо е за
децата да придобият сексуален опит възможно най-рано.
Говорител на православната църква коментира по този повод: „Това е систематична кампания,
целяща да проникне в една нация и да я унищожи.“
Ако се вгледаме малко по-внимателно, ще видим, че зад всичко това като движеща сила стоят
организации на гейове и лесбийки и други подобни.
В Швейцария това са, наред с много други, например „Pink Cross“, подкрепящата педофилите „Juso“ и „Gaynossinnen“ в Швейцария.
Освен това – Швейцарската лесбийска организация, Сдружението на приятелите на гейовете, както и
всевъзможни педофили, действащи нелегално в подземния свят.
В своите програмни документи те настояват категорично за продължаване на така
нареченото „социално освобождение“, като например:
Понятията „мъжки“ и „женски“ в обществото трябва да бъдат премахнати.
Сексуалната ориентация и понятията за партньорство трябва да бъдат освободени от всякакви
норми, например връзки с повече от двама участници.
Семейството вече не трябва да се основава на биологична връзка, а на социална мрежа без строги норми.
Например, едно дете трябва да има право да има и четирима родители.
Който проучи малко по-задълбочено Кинси и неговите съмишленици, ще установи, че целите им се състоят във възраждането и връщането
към езическите ритуали, в хетеросексуалната и хомосексуалната проституция, в порнографията сред възрастни,
сред деца и между тях, както и в още много други неща.
Ранна сексуализация – Чули сте всичко това – Какво е най-разумното решение в този случай? – Някакъв съвет?
Какво можем да направим, ако наистина извадим тези хора от обръщение?
Днес, благодарение на интернет, е много лесно да се наложиш тук.
А това, което се публикува там… Наистина ми се струва като абсолютна наглост, че не се предприемат строги мерки.
Всъщност е лесно да се затворят или да се запазят и тези уебсайтове.
В такъв случай бих излязъл с тях на улицата, бих събирал подписи, бих давал интервюта и просто бих се противопоставил на това.
Не бих искал това за детето си.
Мисля, че тази тема трябваше да бъде разгледана още по-рано.
И не чакайте, докато стане твърде късно.
Всякаква реклама с сексуално съдържание просто трябва да бъде забранена, точно както и забраната за пушене.
Бих направил всичко възможно, за да се разбере това.
Просто използвай малко повече разум.
И така, не е точно така, всичко това са просто глупости.
Когато идваш от САЩ, не всичко е наред.
Вижда се, какво излиза оттам.
Здравият разум. Родителите трябва да се грижат за децата си.
За това не ми трябва проучване, не ми трябва нищо.
Така че, преди всичко трябва да се разясни това. Мисля, че никой не знае за това.
Например да се покаже по новините или да се заснеме документален филм по тази тема.
Кога най-накрая човешкото общество ще се откаже от безчовечните изследвания на Кинси и ще обърне внимание на жертвите?
Това бяха няколко кратки погледа към живота на основните инициатори на бързо
наближаващото задължително сексуално образование.
Благодаря на гостите ни в студиото за участието им, а на вас, уважаеми зрители, за
присъствието ви днес и за бъдещото ви участие.
Защото за този, който обича хората и децата, съпротивата се превръща в дълг.