Vítejte, vážení diváci, ve filmovém studiu Panorama. Dnes se budeme zabývat tématem předčasné sexualizace.
Kdo je chce?
K čemu to má sloužit?
A především, odkud vlastně pochází? Mými hosty ve studiu jsou profesor historie Michael Vogt a dr. Claudia Haunitz.
Panorama-Film je synonymem pro filmy s vysokou etickou a morální úrovní.
Není tedy vůbec snadné tak otevřeně popsat všechna fakta, průběh událostí a neudržitelné praktiky související s
tímto tématem, jak tomu bylo v tomto dokumentárním filmu.
Podle Iva Saseka, scenáristy a producenta tohoto filmu, už samotné zmínění nejrůznějších událostí hraničí s nemorálností.
Vzhledem k tomu, že však převládal dojem, že se všechny tyto věci prosadí i v globálním měřítku, pokud nebudou
bezohledně a včas odhaleny, rozhodl se film Panorama přesto pro toto necenzurované zveřejnění.
Nepřejeme vám tedy, abyste se při sledování tohoto filmu dobře bavili.
Připoutejte se tedy a udělejte si vlastní názor.
Nejprve srovnání časů.
Porovnání dob svádění dětí
Kdyby však někdo svedl k hříchu jednoho z těchto maličkých, kteří ve mě věří, bylo by pro něj lepší, kdyby mu
na krk pověsili mlýnský kámen a vrhli ho do hlubin moře.
Dávejte pozor, abyste nepohrdali ani jedním z těchto maličkých, neboť vám pravím, že jejich andělé v
nebesích vždy hledí na tvář mého Otce, který je v nebesích.
Neboť amen, pravím vám: Dokud nepomine nebe a země, nepomine ani jediná jota (písmeno) ani
jediná čárka ze Zákona, dokud se vše nesplní.
Kdokoli učí lidstvo, uplatňuje nad ním moc.
Naše děti jsou vystaveny stále silnějšímu vlivu školských úřadů, učitelského sboru a v poslední
době také takzvaných sexuálních pedagogů zvenčí.
Z jakých zdrojů vlastně přesně vzešly?
Kdo hledá, ten najde.
Díky Ježíšovým přesvědčivým slovům a skutkům začala nová éra.
Vědí dnešní učitelé vůbec, co dělají, když navzdory jeho důrazným varováním chtějí všechny děti již od
nejútlejšího věku sexuálně vzdělávat a sexuálně stimulovat, zkrátka je předčasně sexualizovat?
Jsou ti noví odborníci na sexualitu kompetentnější než Ježíš z Nazaretu?
Opravdu nám pod jejím vedením nehrozí žádné nebezpečí?
Byl jste, vážený diváku, vůbec někdy informován o celosvětových snahách o sexualizaci dětí již od nejútlejšího věku?
Změna doby
Opět se totiž má prolomit poslední tabu.
Sexuální styk s dětmi, tedy s nezletilými, má být zákonem legalizován a podporován.
Zastaví se nám dech, když slyšíme nejnovější zásady vysoce uznávaných odborníků na sexuální výchovu.
Přední pedagogové, jako je Helmut Kentler, tvrdí, že takzvaná ochrana dětí je ve skutečnosti nepřátelství vůči dětem.
Vyslovuje neuvěřitelné tvrzení, že sex s dětmi není zneužívání, ale právo dítěte.
Právo dítěte na uspokojení sexuálních potřeb.
Skutečnou ochranou dětí je proto ochrana jejich sexuální sebeurčení.
Zde se bezpochyby jedná o zneužívání dětí maskované jako výchova.
Změna doby
Porovnání dob ochrany dětí
Děti potřebují „porno-kompetenci“!
Dospělí by měli s dětmi mluvit o pornografii, domnívá se německá pedagožka Carla Etchenbergová.
Stejně jako švýcarští mladí socialisté dokonce požaduje, aby se do výuky dětí zařadily pornografické materiály.
Podle hnutí proti genocidě je třeba proti takovým požadavkům postavit nekompromisně a
bez ústupků platné právo, které platí i dnes.
Pornografie, § 197 trestního zákoníku
1. Kdo nabízí, předvádí, poskytuje, zpřístupňuje nebo prostřednictvím rozhlasu či televize šíří pornografické spisy,
zvukové či obrazové záznamy, vyobrazení, jiné předměty tohoto druhu nebo pornografická představení osobě
mladší 16 let, bude potrestán odnětím svobody nebo pokutou.
2. Kdo veřejně vystavuje nebo předvádí předměty či ukázky ve smyslu bodu 1 nebo je jinak
nevyžádaně nabízí někomu jinému, bude potrestán pokutou.
Kromě toho by měly být děti chráněny také před jinými pornografickými produkty a každý by měl být uchráněn před tím,
aby byl proti své vůli vystaven zobrazením sexuálního obsahu.
Srov. také článek 358 a nařízení o telekomunikačních službách ze dne 25. března 1992, článek 18a odstavec 1.
Tento princip, jak požaduje i hnutí za práva dětí AGB, musí být především důsledně uplatňován vůči operátorům mobilních sítí,
protože dnes má doslova každé dítě v kapse mobilní telefon.
Z koncepčního dokumentu „Sexuální výchova a škola“, který vypracovalo Kompetenční centrum pro sexuální výchovu
a školu při Pedagogické vysoké škole ve Středním Švýcarsku, vyplývá jasný cíl, který se týká našich dětí.
Dítě je sexuální bytost.
Základem sexuální výchovy je definice člověka jako sexuální bytosti, která je závislá na výchově, nebo jinými
slovy uznání dětí a mladistvých jako sexuálních bytostí.
Už tento první závěr, který v zásadě překrucuje smysl věci, přece jen otevírá pedofilii dveře dokořán.
Jinými slovy to totiž znamená, že pokud se to dítěti líbí, je všechno v pořádku.
Zde je příklad z úvodního dokumentu a z webových stránek kompetenčního centra.
Věk 4–5 let. Úroveň mateřské školy je znázorněna následovně.
V současné době se jedná o „doktorské hry“, rozkošné sebepoznávání, sebstimulace, tedy reakce podobné orgasmu, hraní
rolí, tedy rodina i se dvěma otci nebo dvěma matkami, stejně jako líbání, pohlavní styk, erotický zájem o rodiče,
touha po odhalování a hry s genitáliemi, prožívání prvních nejintimnějších přátelství a milostných vztahů.
Z toho vyplývají následující hlavní témata výuky. a) pojmenovávat části těla včetně pohlavních orgánů, b) vnímat své tělo hravou
formou, tedy včetně sexuálního vzrušení, c) navazovat přátelské vztahy, stanovovat hranice, respektovat
vlastní soukromí i soukromí ostatních, d) početí, jak probíhá pohlavní styk a že z něj vzniká dítě.
A to s dětmi ve věku čtyř až pěti let.
Věk od šesti do dvanácti let. Aktivity s vrstevníky.
Ponižování či odmítání opačného pohlaví.
Chování typické pro jednotlivá pohlavní role, případně výrazně zveličené.
Provokativní či agresivní chování vůči opačnému pohlaví.
Porušení tabu.
V některých případech zájem a erotická přitažlivost k osobám stejného pohlaví.
Od kdy je člověk zralý na sex?
Z toho vyplývají následující učební obsahy. Sexualita a jazyk. Sprostá slova.
Z rozhovoru s externími lektory sexuální výchovy působícími ve školách vyplynulo, že každému dítěti, bez ohledu na věk, se
poskytují přesné informace o tom, co je například anální sex, ejakulace a ještě mnohem horší věci, pokud
takové pojmy pouze zaslechlo, ale nepochopilo jejich význam.
Početí, těhotenství, porod.
Různé formy přátelství, vztahů a životních stylů.
Zde se tedy dětem vtlouká do hlavy, že všechny ty nově definované úchylky jsou normální.
A co má mnohem závažnější důsledky, je to, že vše, co bylo dosud normální, je nyní prohlášeno za nenormální a protiprávní.
Genderové role, role, jak je vnímáme, například pracující matka, otec u sporáku, sexuální orientace.
Zde by nakonec mělo být všechno povoleno, pokud to přináší zábavu.
První menstruace, první ejakulace, HIV, AIDS, pohlavně přenosné infekce, sexuální obtěžování,
násilí, masturbace, zejména u chlapců, ale i u dívek.
A to jako něco zcela normálního a dokonce důležitého.
Věk: 12 až 16 let.
Sociální změna, v tomto případě se jedná o rozvoj autonomie a osamostatnění se od rodičovského domu.
Rostoucí zájem o podrobné informace o sexuálních praktikách.
V některých případech záměrné setkávání s pornografií.
Kolik poloh existuje při sexu a která z nich je nejlepší?
Způsobuje polykání spermatu přibývání na váze?
Z morálních důvodů zde tento výčet ukončíme.
Obsah výuky je každopádně tak cíleně přizpůsoben všem těm bezduchým žvástům dětí a mládeže, že
nakonec má opravdu každý v hlavě samé nesmysly.
Zde je příklad z úvodního dokumentu a z webových stránek kompetenčního centra.
Fáze vývoje, sebestimulace.
To znamená, že vyvolávají reakce podobné orgasmu.
Chování?
Objevování různých částí těla jako zdroje nových pocitů rozkoše.
Vědomé a opakované manipulování s částmi těla. Včetně genitálií.
Hravé poznávání genderových rolí prostřednictvím her na role, například her na tátu a mámu.
Rodina se dvěma matkami, dvěma otci a jedním rodičem.
Zamilovanost, pohlavní styk.
Nebo hraním na doktora.
A také prozkoumávání těla druhého.
Uspokojení přirozené zvědavosti.
Změna doby
Zároveň mladí socialisté, kteří mají blízko k pedofilům, pracují na programovém dokumentu, v němž podle
Tanji Walissy požadují nový přístup k tématu pornografie.
Součástí toho je i to, že již desetileté až dvanáctileté děti mají v rámci sexuální výchovy sledovat porno.
Ačkoli tento požadavek zpočátku vyvolal u školských úřadů pobouření, teprve se uvidí, jak dlouho toto
pobouření vydrží tváří v tvář neustálému tlaku ze strany Juso.
I pod záminkou osvěty o AIDS, právech dětí či sexuální orientaci se v současné době po celé Evropě připravují nové
výukové materiály, které z předčasné osvěty a předčasné sexualizace dětí činí povinnou součást výuky.
Pane profesore Vogte, jak k tomu vlastně došlo, že se tato ideologie sexuální výchovy najednou rozšířila po celém světě?
Vznikla ze dne na den?
Ne, vůbec ne.
Byla zavedena již v roce 1939 v USA – kde jinde? – díky vytrvalé a pečlivé práci sexuologa Alfreda C. Kinseye.
Alfred Kinsey byl, pokud si dobře vzpomínám, opakovaně označován za nejvýznamnějšího sexuologa dvacátého století.
Vidíte to také tak?
Jako nejvýznamnějšího sexuologa bych ho – k důvodům se ještě dostaneme – sice neoznačil, ale rozhodně ho
považuji za nejvlivnější faktor při utváření takzvaného společensko-sexuálního názoru.
Vždyť téměř všechny novější programy sexuální výchovy vycházejí z Kinseyho prací.
Paní doktorko Haunitová, jste praktická lékařka.
Kterou z četných Kinseyho tezí byste se ze svého hlediska nejraději jednou podrobněji zabýval/a?
Dr. med. Haunit svým pohledem na věc říká, že všechno je možné.
Toto takzvané moderní myšlení ovlivnilo Kinseyho pohled na sex a sexualitu.
V praxi se však ukázalo, že se jedná o mimořádně nebezpečnou ideologii, protože vedla a stále vede k nesčetným trestným činům.
Kinsleyho hlavní díla to dokládají černé na bílém.
Jedná se o Kinseyho zprávu, která se skládá ze dvou knih, a to z první s názvem „Sexual Behaviour of the Male“.
Sexuální chování muže a za druhé „Sexual Behaviour of the Female“, tedy sexuální chování ženy.
Díky těmto dílům Dr. Sex, jak se mu také říkalo, skutečně ovlivnil sexuální myšlení téměř celého světa.
Byl to tedy muž, jehož slova měla vliv na mnoho národů.
Muž, jehož učení začíná v dnešní době teprve skutečně přinášet ovoce.
Kinsey byl otcem svobodného myšlení v oblasti sexuality.
Kdo ale vlastně byl Kinsey?
V současné době by snad žádná otázka nemohla být důležitější než tato, neboť Kinseyho slova a učení mají stejně
celosvětový dopad jako slova a učení Ježíše Krista, jenže jsou s nimi v naprostém rozporu.
Který z těch dvou je tedy důvěryhodnější?
Známe slova a skutky Ježíše Krista, které vedly k zavedení nového letopočtu.
Co ale přesně představují Kinseyho slova a díla?
Při hledání nám pomáhají naši hosté ve studiu a několik krátkých filmových adaptací.
Kinsey během svého života prozkoumal více než 18 500 případů sexuálního chování, přičemž se zaměřoval zejména na
nezletilé, aby tyto poznatky zpřístupnil široké veřejnosti.
Kinsleyho nejvyšším cílem byla sexuální rozmanitost.
Sám sebe však označoval za konzervativního vědce.
V roce 1997 však časopis „Der Spiegel“ odhalil Kinseyho neuvěřitelný dvojí život.
Kinseyho biografie od historika Jamese Jonese dokazuje, že sexuolog Kinsey tajně dával volný
průchod svým homosexuálním a sadomasochistickým sklonům.
Z této Kinseyho zprávy vyplývá, že jako mladý vedoucí skautů bez zábran dával průchod svým
voyeuristickým a exhibicionistickým sklonům.
Poté, co Kinsey s hlubokou nenávistí opustil svůj křesťanský rodný dům, shromáždil kolem sebe spolupracovníky, aby vědecky
zkoumal sexuální chování lidí, především však nezletilých dětí.
Každý z jeho zaměstnanců musel zcela otevřeně popsat svůj sexuální život a chování.
A v tajné místnosti svého domu pořádal Kinsey pravidelné skupinové sexuální hry se svými spolupracovníky a vybranými hosty.
A dokonce i svou vlastní ženu k tomu donutil, aby se toho zúčastnila.
Kinsey nechal profesionální kamerový tým natočit homosexuální, heterosexuální a sadomasochistické scény.
Navzdory stresu, který vedl k nemocem, jeho zaměstnanci s tím souhlasili, protože se obávali o svou kariéru.
V Kinseyho společnosti pracovali lidé jako například Clyde Martin, který však jako statistik neměl žádné odborné vzdělání.
Přesto měl na starosti statistickou analýzu všech údajů.
Celá záležitost byla navíc financována židovskou Rockefellerovou nadací.
Ti sice následně opakovaně tvrdili, že požadovali profesionálního statistika.
Kinsey se však nenechal k tomu přimět žádným způsobem.
Kinsey sám trpěl extrémním sadomasochismem.
Údajně měl opakovaně provádět násilné a mimořádně bolestivé zásahy na svých vlastních genitáliích.
Kromě homosexuálních vztahů se svými spolupracovníky, jako byli Pomeroy a Martin, si
užíval života v chicagské homosexuální komunitě.
Propagátor hrůzy – srovnání v čase
Kinsey pro své vědecké výzkumy sestavil rozsáhlé dotazníky.
Z nich vyplývá, že Kinsey pevně věřil, že každý člověk se někdy dopustil perverzních praktik, měl
mimomanželské vztahy nebo prožil násilné sadistické zážitky.
Stejně tak platí, že každý někdy zažil sexuální zážitky s osobou stejného pohlaví, se zvířaty a s dětmi.
V jeho dotaznících nebyl žádný prostor, který by respondentům umožňoval vyhnout se takovým nehoráznostem.
A jakmile se k tomu jednou přiznali, měl je Kinsey definitivně v hrsti.
Ačkoli Kinsey tvrdil, že výsledky svého sexuálního výzkumu získal od široké veřejnosti, ve skutečnosti se
zpravidla omezoval na dotazování prostitutek, homosexuálů, vězňů a lidí z podsvětí, jak je sám nazýval.
Kinsey byl tedy prokazatelně podvodník v oblasti statistiky.
Ačkoli Kinseyho výzkumy v oblasti sexuality byly určeny pro kurzy přípravy na manželství, témata jako
těhotenství, porod a kojení dětí – tedy to, co by tam vlastně mělo být zahrnuto – se vůbec neprobrala.
Kinsey byl prostě sexuálně nemocný.
Muž, který jako učitel zneužíval svou profesní autoritu manipulativním a agresivním způsobem.
Když se Kinsey ve 40. letech pokusil zveřejnit svých více než 350 otázek týkajících se sexuálního chování,
bylo pro něj velmi obtížné oslovit zcela běžné lidi.
K údajům o lidech s nekonvenčním životním stylem se dostal podstatně snáze.
A tak vznikl klamný a zavádějící obraz, že 95 % všech amerických mužů jsou sexuální delikventi.
69 % stálých zákazníků prostitutek.
37 % již mělo homosexuální zkušenost.
A 17 % všech amerických farmářů prý mělo sex se zvířaty.
Teprve v roce 1981 se mediální expertce Dr. Judith Reismannové podařilo odhalit tyto
závažné metodologické podvody v Kinseyho výzkumu.
Zvláštní pozornost vzbudila skutečnost, že velká část Kinseyho údajů pocházela od
pedokriminálníků, tedy od zločinců, kteří zneužívají děti.
Průzkum tedy nebyl proveden mezi obyvatelstvem, ale mezi pachateli sexuálních trestných činů na dětech.
Přesto představují Kinseyho díla dodnes po celém světě nejvýznamnější, takzvaný vědecký základ sexuologického výzkumu.
I základní dokument „Sexuální výchova a škola“, na němž se nyní zakládá švýcarský učební plán 21, uvádí v části
věnované základní škole, že tvrzení o existenci fáze dětství, v níž sexualita „spí“, bylo empiricky vyvráceno.
Empiricky znamená „podle experimentů“.
Právě na Kinseyho sbírce experimentů však nakonec vychází i učební plán 21 a téměř
všechny programy sexuální výchovy po celém světě.
Většina ředitelů škol však nemá ponětí, na čem se zakládají.
Co si myslíte o povinné sexuální výchově od čtyř let?
Člověk je ještě mladý a je na to prostě ještě brzy, řekl bych.
Upřímně řečeno, podle mě je to nesmysl.
My sami máme dvě děti.
Ten malý má tři roky, ten velký ještě ani pět.
A já opravdu netuším, co by s tím měl dělat.
No, my to považujeme za naprosto nesprávné.
S tím nesouhlasím.
To je každopádně… vlastně je to vtip.
Myslím si, že to není dobrý nápad, protože jim jsou teprve čtyři roky – co by s tím asi tak dělali a tak.
Chci říct, že jim to přece vůbec k ničemu není.
A ve skutečnosti to pro lidi v tomhle věku vlastně vůbec není žádný problém, že?
Pro čtyřleté a šestileté děti a pro mateřskou školu.
To by bylo ještě trochu brzy, řekl bych. Ve čtyřech letech říkají: „Ne, to se mi nelíbí.“
Ne, to se mi nelíbí, to se mi nelíbí. U nás rozhodně ne. U nás o tom ani nemůže být řeč.
Mně se také nelíbí, že se děti v raném věku zabývají sexuálními tématy. To mi nepřijde v pořádku.
Čtyři roky? Vždyť se ještě chtějí učit, hrát si a být dětmi.
Mají přece na mysli něco jiného.
Myslím, že už samotný přístup k tomu je problém. Takhle to prostě vůbec nejde.
To vůbec nechci, aby o tom byli informováni tak brzy. To vůbec nechci. Jsem proti tomu na sto procent.
Už ve školce… to mi přijde opravdu hrozné.
To mi přijde hloupé. Upřímně.
Je prostě ještě příliš brzy, to k dětem nepatří. Dítě by si mělo hrát.
Dítě by si mělo hrát na ulici a nemělo by na takové věci vůbec myslet.
Co si myslíte o tom, že by děti měly mít sexuální kontakty v důsledku předčasné sexualizace?
No, to si vůbec nedokážu představit, protože to je přece opravdu abnormální, prostě nelidské.
To není možné.
Přesně tak, je to opravdu hrozné, že možná existují lidé, kteří se na tomhle ještě vzrušují.
Na to jsem vůbec nemyslel.
Ale to je přece to nejhorší, co si dokážu představit.
Je to opravdu děsivé, když to člověk slyší.
Je to vlastně docela divné.
To rozhodně není dobré.
Kdybych ale teď měla poslat své dítě do školky a věděla bych to, prostě by mě to rozzuřilo.
No, ale nevím, co bych pak dělal.
Špatné, ne dobré. Cože? To mi teď přijde dost přehnané. To mi nedošlo, ne. No, tak to si o tom myslím ještě hůř.
Když se někdo dopustí násilí na dítěti, které možná ještě ani neumí samo chodit, tam to pro mě končí.
Jo, to jsou tedy… z toho mi vstávají vlasy hrůzou.
Ne, to se mi nelíbí. To je přece, no, ne, s tím jsem úplně proti.
Taková studie je naprostý nesmysl.
Když se na celou tu záležitost podívám s trochou zdravého rozumu, vím, že je to všechno nesmysl.
Ano, ptám se běžných rodičů, kteří mají děti a vědí, jak se děti vyvíjejí. Nemusím žádné dítě podněcovat k sexualitě.
V knize *Sexual Behaviour of the Human Male* Kinsey uvádí, že jeho kniha obsahuje pouze údaje o 5 300 bílých mužích
a mladistvých, ačkoli má k dispozici údaje o 6 300 mužích.
Alan Welles, jeden z nejuznávanějších statistiků v USA, toto tvrzení analyzoval a dospěl
k závěru, že kniha zahrnuje pouze 4 120 osob.
V těchto studiích však například vždy chyběly údaje o přesné věkové struktuře a sexuální orientaci účastníků.
Kinsey sice tvrdohlavě opakoval, že jeho údaje jsou reprezentativní pro americkou populaci 40. let, avšak důkladný
výzkum ukázal, že kniha *Sexual Behaviour of the Human Male* se zabývá pouze údaji o nereprezentativních,
částečně velmi pochybných okrajových skupinách.
Přibližně 1 400 pachatelů z věznic v různých státech USA.
Mnozí z nich byli ve vězení kvůli sexuálnímu zneužívání dětí.
Poté Dr. Judith Reismanová odhadla, že se jedná o přibližně 630 homosexuálních mužů.
Dále se podařilo vypátrat 200 takzvaných sexuálních psychopatů.
Dále pak 329 pachatelů, kteří byli odsouzeni za ostatní trestné činy.
A pak také, přinejmenším, 317 chlapců ve věku od 2 měsíců do 15 let, kteří byli sexuálně zneužiti.
Lidé však tušili, že jde o něco víc.
A pak zase 350 žáků s problémovým chováním.
A na závěr tu byla ještě jedna skupina zločinců, kterou Kinsey jednoduše označil za podsvětí.
Jasný případ lživé propagandy prostřednictvím manipulace se statistikami.
Když byl Kinsey kvůli tomu opakovaně kritizován, poznamenal, že tento názor vychází ze starého mylného
předpokladu, že zločinci se liší od zbytku populace.
Statistické průzkumy v oblasti sexuální vědy byly z velké části vyplněny pedofilními pachateli.
Vaše odpovědi byly poté přirovnány k odpovědím běžných občanů. Co si o tom myslíte?
To se mi opravdu nelíbí.
No, to, že by se z takových extrémních případů prakticky odvodila nějaká obecná zásada, to se mi vůbec nelíbí. Opravdu ne.
Jo, to je šílené. Proč se vlastně ptá na takové skupiny? To přece vůbec není žádný průměr.
No, to je divné. Víc než nemožné. Jo, to si taky myslím.
Myslí si, že kdyby to lidé věděli, byli by z toho mnozí zděšeni.
Kdyby věděli, že má vlastně tak špatnou minulost nebo že vedl takový život, odpověděli by úplně jinak.
To je ale hrůza.
Ale to, že se tyto průzkumy nyní omezují na tuto konkrétní skupinu lidí, je samozřejmě jasné, že to vůbec neodráží názor většiny.
Ano, nedokážu se vcítit do situace pedofila.
No, trochu mě překvapuje tahle statistika, že tam nejsou žádné rozdíly.
A to samozřejmě vyvolává otázku, zda tento koncept prevence vůbec funguje.
Ne, ty bychom vůbec neměli oslovovat.
No, to si nedokážu představit, protože ti lidé jsou nemocní.
A obyvatelstvo obecně není nemocné.
Problém se studiemi. Copak se lidem dá všechno podsouvat, ne?
Moc si toho od toho neslibuji.
Nepřijde mi v pořádku, že se zohledňuje jejich názor.
To je přece… to přece nejsou žádní kompetentní lidé.
Zejména u těch, kteří tímto tématem vlastně ublížili jiným dětem nebo jiným lidem, si teď nejsem jistý, zda by
bylo smysluplné je k tomu dotazovat, nebo zda by to k tomuto tématu vlastně vůbec pasovalo.
Myslím, že to jsou nemocní lidé, ale na veřejnosti nemají co dělat.
Ano, protože s tou nemocí na Měsíci, no, tam přece jsou... .
Jak lze podle vás čelit předčasné sexualizaci?
Určitě bych se vzbouřil, protože v tom jsem opravdu dobrý.
Protože to není jen můj problém, je to náš problém.
Jsou to naše děti, budou představovat příští generaci, budou naší budoucností.
V každém případě s tím je třeba něco udělat.
No, sedět doma, dívat se na televizi a říkat si: „No, to se nějak vyřeší.“ To se prostě nevyřeší.
Podle mého názoru je třeba reagovat dříve a podniknout kroky, aby k něčemu takovému nedošlo.
Odmítnutí je snadné.
Zakázat, ano.
Kdokoli, kdo se dopustí zneužívání dětí, by měl být ze zákona co nejrychleji a v nejvyšší
možné míře potrestán. Měl by být trestně stíhán.
Tedy ne podmínečný trest ani nic podobného, ale prostě je třeba je okamžitě a důsledně vyřadit z provozu.
Myslím si, že rodiče musí držet pohromadě a bránit se proti tomu, protože to je nepřijatelné. Je to opravdu hrozné.
Prostě je na tu dobu vyjmeme ze školy.
To je úplně jednoduché. Tak tohle si rozhodně nenechám líbit.
A už vůbec ne na názor těch pánů.
Ano, svému dítěti bych to zakázal.
Proti něčemu takovému se musí člověk postavit.
Myslím, že by se lidé měli opravdu spojit a proti něčemu takovému zakročit.
Zejména rodiče, kteří mají své děti v takových zařízeních – musím říct, že já bych své dítě zřejmě odtamtud vzal.
Neboť to, co se mezi nimi děje potají, je samo o sobě hanebné. Ve své knize Sex Offenders, která vyšla v roce
1965, Kinsey obhajuje sexuální zneužívání dětí slovy:
Hrůza, s jakou naše společnost vnímá dospělého, který má sexuální styk s malými dětmi, se relativizuje.
Pokud se podíváme na chování jiných savců, sexuální aktivity mezi dospělými a nedospělými jedinci jsou
běžné a z biologického hlediska se zdají být normální.
Slyšeli jsme to právě špatně?
Byl člověk v Kinseyho očích pouze jiným druhem savce?
Alfred C. Kinsey nás tím všechny postavil na stejnou úroveň jako například opice, zajíce, psy a prasata.
Kinseyho skupina však v duchu empiricko-vědeckého přístupu zašla ještě o krok dál a prohlásila, že veškeré
sexuální násilí je součástí normálního dědictví savců.
Podle Kinseyho by z toho logicky vyplývalo, že pokud by rodiče nezasáhli, bylo by
znásilnění pro mladé dívky či ženy příjemným zážitkem.
Změna doby. Kristus, nebo Kinsey?
Dr. Judith Reismann ve svých studiích o Kinseym zdůraznila, že jeho extrémní bagatelizace sexuálního zneužívání měla
dokonce dopad na americkou legislativu, což vedlo například k nové definici znásilnění a ke snížení trestů.
Kinsey si dokonce dělal legraci z FBI, když ta v roce 1950 varovala před nárůstem sexuálních trestných činů.
Zlehčoval ohavné zločiny páchané na dětech a drze prohlásil, že mnohem větší škodu způsobila hysterie dospělých.
Je těžké pochopit, proč by mělo být dítě rozrušené, když se mu někdo dotýká genitálií.
A dokonce i to, že by mělo být narušeno konkrétními sexuálními akty.
Ledaže by to bylo dáno kulturními vlivy.
Alfred C. Kinseyho převážně sexuální náklonnost k dětem se pak jasně projevila v 1 888 sexuálních případových
studiích chlapců ve věku od 5 měsíců až po pubertální věk a 147 dívek ve věku od 2 do 15 let.
V rámci těchto testů byli chlapci a dívky sexuálně stimulováni nebo se stimulovali sami, zatímco pozorovatelé s pedofilními
sklony měřili stopkami dobu potřebnou k dosažení orgasmu.
Změna doby. Kristus, nebo Kinsey?
Kinsey samozřejmě popřel, že by tyto testy prováděl sám.
Toto tvrzení ho však nezbavuje viny o nic víc než toho, kdo sice vraždu nespáchal sám, ale nechal ji spáchat nájemným vrahem.
Případ Kinseyho byl prošetřen také v dokumentárním pořadu BBC z 10. srpna 1998.
Výpověď starší ženy, kterou nazývají pouze Esther, působila rozhodně přesvědčivě.
Byla jsem ještě malá holčička.
Kinsey přišel k mým rodičům.
Byl jsem sexuálně zneužíván svým otcem a dědečkem.
Moje sexuální chování bylo zaznamenáno pomocí stopek a natočeno na kameru.
Celá záležitost byla zaslána Kinseymu.
Nikdy jsem se z toho nevzpamatoval.
Jeden z členů týmu, Paul Gebhardt, v roce 1992 v jednom rozhovoru přiznal, že Kinseyho tým najímal pedofily za
účelem získání vědeckých údajů o údajně normálním sexu s dětmi.
Řekl, že jsme vás – a tím měl na mysli pachatele sexuálního zneužívání dětí – požádali, abyste
prováděli pozorování, pořizovali záznamy a pokud možno měřili čas a poté nám podali zprávu.
Změna doby. Kristus, nebo Kinsey?
Podle studií Judith Reismannové měly být děti po celé měsíce a roky zneužívány a záznamy jejich
mučitelů měly být předávány Kinseymu jako vědecká data.
Většinu údajů o sexuálním chování dětí měl Kinsey údajně získat od pana Greena, sériového násilníka.
Na základě jeho zkušeností byly také definovány typy sexuálních orgasmů u kojenců a malých chlapců.
Kinsey měl údajně také udržovat pravidelné kontakty s nejrůznějšími organizacemi páchajícími trestné činy
proti dětem, stejně jako s učiteli zneužívajícími děti a s pedofilními otci a matkami v USA i mimo ně.
Máte k tomu nějaké bližší informace?
To tedy ano.
Je doloženo, že v letech 1936 až 1956 byl Kinsey v pravidelném dopisovacím kontaktu s Friedrichem von
Baluseckem, pedofilním učitelem náboženství v Evangelické církvi v Braniborsku v Německu.
Ten byl v roce 1957 v Berlíně souzen za zneužívání dětí v několika případech.
Mezi nimi byla dokonce i jeho jedenáctiletá dcera a byl podezřelý z vraždy desetileté dívky.
FBI zapojilo Interpol, když zjistilo, že Baluseck po dobu více než 20 let předával Kinseymu podrobné údaje o svém
sexuálním zneužívání dívek a chlapců ve věku od 9 do 14 let.
Kinsey se však odmítl vzdát sexuálního deníku pod záminkou, že nechce poškodit dobrou pověst tohoto pedofilního zločince.
Když předseda soudu během jednání vznesl obvinění, že von Baluseck zneužíval děti, aby zapůsobil na
Kinseyho, ten odpověděl: „Vždyť mě o to požádal sám Kinsey.“
Denník „Berliner Morgenpost“ ze dne 16. května 1957 na straně 3 v této souvislosti napsal, že Kinsey měl Balusecka nahlásit.
Téměř všechny současné programy sexuální výchovy se přímo či nepřímo odvolávají na Kinseyho. Je na čase, aby se naše
společnost konečně rozloučila s Kinseym a jeho zločinným základním výzkumem a zaměřila se na
zneužité oběti namísto na pachatele řízené svými pudy.
Mučení dětí jako celosvětový výzkumný základ sexuální pedagogiky.
To, co Alfred C. Kinsey nazýval „normálním sexem s dětmi“, nebylo nic jiného než sexuální mučení dětí.
Kinsey projevoval vášnivý a perverzní zájem o schopnost dosáhnout orgasmu, zejména u
nezletilých, tj. u chlapců před pubertou, bez ejakulace.
A na základě výzkumu Judith Reismannové vznikl otřesný dokumentární film *The Children of Table 34*,
pojmenovaný podle té slavné tabulky č. 34, která v zájmu ochrany dětských obětí odhalila ty nejstrašnější podrobnosti.
V úzké spolupráci s panem Greenem, kterého tým BBC odhalil jako Rexe Kinga – sériového násilníka, který sexuálně zneužil více než
800 chlapců a dívek –, se dostali až k této ďábelské tabulce 34.
V ní Kinsey uvedl údaje o schopnosti dosáhnout orgasmu u ne méně než 317 chlapců – kojenců a dětí.
Změna doby. Kristus, nebo Kinsey?
Podle Kinseyho mělo dosáhnout orgasmu 32 % dětí ve věku od 2 do 12 měsíců, tedy nejméně
přibližně 270 až 300 takových zneužitých kojenců.
A pak ještě něco ještě neuvěřitelnějšího.
Kinsey zároveň konstatoval, že existuje značný počet dětí v předpubertálním věku, které nedosáhly orgasmu
ani při dlouhodobé, rozmanité a opakované stimulaci.
Změna doby. Kristus, nebo Kinsey?
K takovým výsledkům mohlo dojít výhradně v důsledku nejzávažnějších porušení lidských
práv v podobě bezohledného sexuálního násilí.
To však byl teprve začátek.
Kinsey a jeho pozorovatelé – tím mám na mysli pachatele sexuálního zneužívání dětí – se
zaměřovali především na vícenásobné orgasmy.
V seznamu jsou tak uvedeny děti ve věku od 5 měsíců do 14 let.
Kteří byli po dobu více než 24 hodin takzvaně sledováni.
Tímto způsobem bylo u 11měsíčních kojenců vyvoláno ne méně než 14 orgasmů za 38 minut a
u dvouletých batolat 7 orgasmů za 9 minut.
Vzhledem k těmto zvráceným mučením dětí, k nimž navíc dochází ve jménu základního výzkumu, nezbývá než
si zakrýt oči a uši a alespoň nyní přivolat justici.
Proč tito pachatelé již dávno nebyli odsouzeni za závažnou pedofilii?
To jsou činy a výsledky činnosti otců všech těch sexuálních pedagogů, kteří právě v dnešní době chtějí prosadit
celosvětovou předčasnou sexualizaci našich dětí a mládeže.
Tímto způsobem kráčí ve stopách pedofilních podvodníků nejzávažnějšího druhu.
Každý strom je takový, jaký je jeho semeno.
A právě proto se předčasná sexualizace bude po celém světě šířit přesně stejným způsobem, pokud nebude s
maximální rozhodností zastavena a zabráněno jejímu šíření.
Pokud se nepodaří každý pokus o předčasnou sexualizaci nebo nucenou sexuální výchovu potlačit již v
zárodku, bude ten poslední zřejmě ještě horší než ten první.
Kdo si však myslí, že tato ponurá prognóza je přece jen poněkud přehnaná, musí vzít na vědomí, že Kinsey a jeho spolupracovníci
zdaleka nebyli spokojeni se všemi dosaženými výsledky.
Proto tvrdili: je jisté, že ještě vyšší podíl chlapců by mohl dosáhnout vícenásobných orgasmů, kdyby to situace dovolila.
Poté, co bylo u čtyřletého a třináctiletého chlapce vyvoláno 26 vrcholných prožitků během 24 hodin, Kinseyho zpráva s
neuspokojením konstatuje, že i ty nejmladší kojenci, ve věku pěti měsíců, jsou schopni takových opakovaných reakcí.
Ve stejné časové jednotce by však bylo možné dosáhnout ještě více.
Změna doby. Kristus, nebo Kinsey?
Neutrální vědecká studie již dávno prokázala, že nadměrná sexualita dříve či později vede k
nebezpečnému rozměkčení mozku a nervovým poruchám.
Pane doktore Hirsche, co se asi odehrává v těle, které ještě není plně vyvinuté, a v duši
dítěte, které je tak dramatickým způsobem zneužíváno?
Zejména mi je známa novější vědecká publikace prof. dr. Remschmidta z Kliniky dětské a dorostové
psychiatrie na Univerzitě Philippa v Marburgu, která vyšla v časopise „Deutsches Ärzteblatt“ dne 29. dubna 2011.
Prof. Remschmidt zde poukazuje na to, že již obecné psychické a fyzické týrání, a tím spíše sexuální
zneužívání v dětství, zanechává v dětském mozku vždy stopy.
To dokazují nejen studie zaměřené na příslušné paměťové obsahy u lidí, kteří byli zneužíváni, ale také studie
týkající se struktury a funkce mozku obětí zneužívání.
Lidé, kteří v dětství a mládí zažili fyzické a sexuální týrání, trpí navíc v pozdějším
životě nadprůměrně často duševními poruchami.
Pokud jde o psychickou a fyzickou zátěž dítěte, které bylo vystaveno předčasné sexualizaci, má zásadní význam to, co
pachatelé těchto činů sami zdokumentovali během těchto pokusů o předčasnou sexualizaci –
abychom to pro jednou nemuseli nazývat znásilněním.
Zaznamenali to mimo jiné v seznamu šesti typů orgasmu, který sestavil Alfred C. Kinsey, z něhož zde cituji jen několik úryvků.
Úryvky z knihy „6 typů orgasmu“
Typ 3: dochází k extrémním napětím doprovázeným prudkými křečemi, tj. třesovými záchvaty, často
spojenými s náhlým zvednutím a pádem celého těla.
Nohy často ztuhnou, přičemž svaly jsou stažené a tvrdé.
Ramena a šíje ztuhnou a jsou často předkloněná.
Dýchání se zadrží a je často lapavé.
Oči jsou nehybné nebo pevně zavřené.
Typ 4: zaťaté ruce, zkřivené ústa, přičemž někdy vyčnívá jazyk.
Celé tělo nebo jeho části se zmítají ve spastických, tedy křečovitých záškubech, někdy
synchronně s pulzacemi v prudkých nárazech.
Objevují se ještě silnější křeče, tj. třes celého těla, jakož i těžké dýchání, vzdechy, vzlykání, prudké
výkřiky, někdy doprovázené slzami, zejména u menších dětí.
Typ 5: Celá situace vyvrcholí extrémním třesením, kolapsem a podobnými jevy, někdy i mdlobou.
Typ 6: při blížícím se orgasmu se objevují bolesti nebo strach.
Někteří účastníci trpí extrémními bolestmi a mohou křičet, pokud pohyb pokračuje nebo pokud dojde i jen k dotyku genitálií.
Kdyby však někdo svedl k hříchu jednoho z těchto maličkých, kteří ve mě věří, bylo by pro něj lepší, aby mu
na krk pověsili mlýnský kámen a vrhli ho do hlubin moře.
Všechno výše uvedené bylo čistým mučením dětí.
A právě k tomu dojde po celém světě, pokud se dá volný průchod předčasné sexualizaci.
Jaká byla vaše první reakce, když jste se dozvěděli o Kinseyho přístupu a zejména o jeho teorii šesti typů orgasmu?
Pedofilie je tedy stále trestným činem.
A tak to musí zůstat i nadále.
Nezaniká promlčením a to se nesmí změnit.
A teď musí do akce zasáhnout státní zástupci.
A opravdu se proti tomu musíme všichni postavit, aby se nic takového nestalo a aby se zastánci
předčasné sexualizace nemohli prosadit po celém světě.
Je to opravdu strašné, že něco takového vůbec existuje.
Ale jsou to, no, musím říct, prasata.
Myslím, že jsem se přeslechl.
Zde dochází ke zneužití sexuálních úchylek a osobních pudů pro výzkumné účely.
To přece není možné.
Je třeba přijmout nové zákony, aby se tomu učinila přítrž.
Tyhle, ano, tyhle zvrácenosti.
Připadá mi to hrozné. Vůbec si nedokážu představit, že by moje dcera nebo syn už jako miminko
někoho takhle osahávali nebo se ho takhle dotýkali.
To prostě nejde.
To je děsivé.
Proboha.
Proboha. To je, to je fakt šílené.
No jo, ani nevím, co na to mám říct.
Jo, jo, to prostě není normální.
Kinsey měl po svých objevech s tím samým nasazením pracovat na zpřísnění právní úpravy.
Místo toho však zneužil svůj výzkumný úkol.
Proboha. Všechny by je měli zavřít do vězení. Ne, ne, vážně.
To je fakt hrozný trest, nebo co. Doživotí.
Aby to už nikdy nemohli udělat.
Protože když to jednou udělají, určitě to zopakují ještě několikrát.
Teď je to těžké, ale pro to nemám žádné pochopení.
Ti by měli být navždy zavřeni.
Má-li se zabránit tomu, aby se takovéto zločinné zneužívání dětí rozrostlo v celosvětovou
epidemii zneužívání, může teď pomoci už jen jedna věc.
Osvětový odpor.
Ne však díky tomu, že by děti uměly správně zacházet s pornografií, ale díky jejich radikální státní
ochraně před jakýmkoli pokusem o předčasnou sexualizaci.
Je třeba si uvědomit, že všechny tyto ohavnosti se již od roku 1938 systematicky vštěpují
národům jako takzvaná moderní sexuální výchova.
Kinsey samozřejmě nikdy nepředstavoval výsledky svého výzkumu jako zvrácené experimenty člověka,
který se sám přiznal k pohlavnímu zneužívání dětí.
Místo toho to prezentoval jako první vědecký důkaz toho, že děti mají od narození sexuální potřeby.
A právě v dnešní době přinášejí tyto trestné činy své plody.
V rámci celosvětového prosazování práva dětí na sexuální zkušenosti.
V rámci učebního plánu 21 má být sexuální výchova zavedena ve všech švýcarských školách.
Na mezinárodní úrovni se v současné době na různých úrovních vytvářejí nové právní základy a zákony, které
jakékoli odmítnutí povinné a plošné sexuální výchovy ve školách kvalifikují jako skutečný trestný čin.
Nátlak tohoto programu sexuální výchovy je již natolik silný, že ani odvolání se na svobodu
vyznání není přijímáno jako důvod pro výjimku.
Argumenty nikoho se neberou v úvahu.
Ani eticko-morální námitky rodičů, ani odmítnutí nezainteresovaných dětí.
Jaká tam panuje atmosféra?
A tyto zákony již nyní platí.
V roce 2010 byli v Německu již otcové i matky uvězněni až na 40 dní.
Nebo jim byla uložena pokuta až do výše 1 000 eur, protože odmítli poslat své děti na sexuální výchovu.
Jen samotný lid může říct „ne“ takovým diktátorským, až krajně despotickým nátlakům.
Říkáme „ne“ povinné sexuální výchově.
A ne plošné sexuální výchově ve školách.
Národní program pro HIV a pohlavně přenosné nemoci Federálního úřadu pro veřejné zdraví (BAG) si
klade za cíl zajistit celoplošnou sexuální výchovu.
Základní dokument BHZ a BAG tvoří základ pro zákonem povinnou sexuální výchovu všech švýcarských občanů.
Federální úřad pro zdraví (BAG) požaduje v zájmu ochrany před epidemiemi plošnou sexuální výchovu od raného věku.
Basilejský školský zákon se snaží zajistit včasnou sexuální výchovu jako přechodné opatření do zavedení učebního plánu 21.
Ve jménu ochrany dětí a poradenství pro matky se prostřednictvím informačních brožur a
podobných materiálů usiluje o předčasnou sexualizaci.
Zavedení povinné sexuální výchovy do školního systému se blíží.
Nesmí být odmítnuta, obcházena ani kritizována ani s odvoláním na svobodu náboženského vyznání.
Než však budou tyto zákony definitivně schváleny, je třeba vyjasnit nejméně 10 důležitých otázek.
1. Proč média nekritizovala Kinseyho lidsky pohrdající výroky s takovou důsledností, jakou obvykle projevují při
jakékoli, byť sebeneškodnější sexuální aféře vlivných politiků?
2. Kde jsou všichni odborníci na sekty?
Byl snad Kinsey příliš málo vlivný?
3. Proč média podporují Kinseyho zneužívání dětí takovým způsobem, který tyto činy bagatelizuje, že se
podle zákona dokonce stala spoluviníky dlouholetého týrání nesčetných malých dětí a nezletilých?
4. Proč ani po zveřejnění faktů Dr. Judith Reismannovou nedošlo k veřejné diskusi o Kinseyho datech?
5. Proč i Spolková centrála pro osvětu v oblasti zdraví nadále zcela nekriticky vydávala
Kinseyho údaje v podobě reprezentativní brožury?
A to i přesto, že jste si byli plně vědomi Reismannovy osvětové činnosti?
6. Proč se místo toho v roce 2005 do německých kin dostal několikrát oceněný hollywoodský film „Kinsey – pravda o sexu“?
Která instituce mu udělila cenu?
S jakým věkovým omezením?
7. Proč tento film nepředstavil odhalenou sedmou pravdu o Kinseym, ale navzdory lepšímu vědomí šířil poselství, že to byl
právě Kinsey, kdo Západu konečně přinesl sexuální osvobození?
8. Je pravda to, co se zdá být téměř neuvěřitelné, že i vedoucí představitelé školských úřadů, nejvlivnější politici
a velká část médií, počínaje Hollywoodem, jsou s pachateli sexuálních trestných činů pod jednou střechou?
9. Mohou všechny uvedené skupiny osob obstát při důkladném vyšetřování kvůli podezření z pedofilních činů?
10. Dochází zde k soukromě organizovanému pronikání do řad našich volených zástupců?
Cílené obcházení demokratických zřízení?
Jedná se zde o fiktivní státní moc?
Tuto možnost nelze vyloučit, protože i na Ukrajině se neustále konají semináře a školení pro pedagogické
pracovníky škol, které organizují soukromí sponzoři – kdo přesně to je, zejména ze Švédska.
To se neodehrává na veřejnosti ani například ve školách, ale v pronajatých prostorách a hotelech, a to
– jak je příznačné – za účasti externích odborníků.
Tyto studie se pak systematicky využívají k tomu, aby se dokázalo, jak důležité a nezbytné je
pro děti získat sexuální zkušenosti co nejdříve.
Mluvčí pravoslavné církve k tomu uvedl: Jedná se o systematický postup, jehož cílem je infiltrovat a zničit národ.
Když se na to podíváme trochu blíže, zjistíme, že za tím vším stojí jako hnací síla organizace gayů a leseb a podobné skupiny.
Ve Švýcarsku jsou to mimo jiné například organizace Pink Cross, pedofilům nakloněná Juso a Gaynossinnen.
Dále pak Švýcarská lesbická organizace, Sdružení přátel gayů a k tomu všemu nejrůznější pedofilové působící v utajení.
Ve svých programových dokumentech radikálně požadují pokračování takzvaného společenského osvobození, jako jsou například:
Společenské pojmy „mužský“ a „ženský“ by měly být zrušeny.
Sexuální orientace a pojmy týkající se partnerských vztahů by měly být osvobozeny od jakýchkoli
norem, např. vztahy s více než dvěma účastníky.
Rodina by již neměla být založena na biologickém příbuzenství, ale na sociální síti bez pevných norem.
Například by mělo být možné, aby jedno dítě mělo i čtyři rodiče.
Kdo se bude Kinseym a jemu podobnými zabývat trochu důkladněji, zjistí, že jejich cílem je oživení a návrat k pohanským rituálům,
v heterosexuální i homosexuální prostituci, v pornografii mezi dospělými, mezi dětmi a
mezi nimi navzájem a v mnoha dalších věcech.
Předčasná sexualizace – To všechno jste už slyšeli – Jaké je tedy konečné řešení? – Máte nějakou radu?
Co můžeme udělat, když tyto lidi skutečně vyřadíme z provozu?
Dneska je díky internetu opravdu snadné se tady prosadit.
A co se tam všechno zveřejňuje – podle mě je to vlastně naprostá drzost, že se proti tomu nezakročí důsledně.
Je přece snadné i tyto webové stránky zavřít nebo ušetřit.
V tom případě bych s nimi vyšel do ulic, sbíral podpisy, nechal s nimi dělat rozhovory a prostě bych proti tomu zakročil.
To bych pro své dítě nechtěl.
Myslím, že se tímto tématem mělo začít zabývat už dříve.
A ne až tehdy, když už bude pozdě.
Veškerá reklama na sexuální služby by měla být prostě zakázána, stejně jako zákaz kouření.
Určitě bych se za to zasadil a postaral se o to, aby se to prostě dostalo na veřejnost.
Použít trochu víc rozumu.
No, prostě ne tak úplně, že je to všechno taková blbost.
Když člověk přijíždí ze Spojených států, ne vždy je všechno v pořádku.
Je přece vidět, co z toho vzejde.
Zdravý rozum. Rodiče se o své děti musí starat.
K tomu nepotřebuji žádnou studii, nepotřebuji vůbec nic.
Takže v první řadě by se o tom mělo informovat. Myslím, že o tom nikdo neví.
Například to ukázat ve zprávách nebo o tom natočit dokumentární film.
Kdy se lidská společnost konečně rozloučí s Kinseyho výzkumy, které pohrdají lidskou důstojností, a začne se věnovat obětem?
To bylo několik krátkých nahlédnutí do života hlavních strůjců povinné sexuální výchovy, která se rychle blíží.
Děkuji našim hostům ve studiu za jejich spolupráci a vám, vážení diváci, za vaši dnešní účast a budoucí spolupráci.
Neboť pro toho, kdo miluje lidi a děti, se odpor stává povinností.