Velkommen, kære seere, til Panorama-filmstudiet. I dag skal vi tale om tidlig seksualisering.
Hvem vil have dem?
Hvad skal den bruges til?
Og frem for alt: hvor kommer den egentlig fra? I studiet har jeg besøg af historieprofessor Michael Vogt og dr. Claudia Haunitz.
Panorama-Film står for film af høj etisk og moralsk kvalitet.
Det er derfor ingen let opgave at fremlægge alle fakta, hændelsesforløb og uholdbare fremgangsmåder i forbindelse med
dette emne så åbent, som det er gjort i denne dokumentar.
Ifølge Ivo Sasek, manuskriptforfatter og producent af denne film, grænser det til umoral
blot at nævne de mest forskelligartede hændelser.
Da det imidlertid var den fremherskende opfattelse, at alle disse forhold også vil vinde indpas på globalt plan, hvis de
ikke afsløres ubarmhjertigt og i god tid, har Panorama-Film alligevel valgt at offentliggøre filmen i ucensureret form.
Vi ønsker Dem derfor ikke god underholdning med denne film.
Så spænd sikkerhedsselen, og dann dig din egen mening.
Først en sammenligning af tidsperioder.
Sammenligning af tidspunkter for forførelse af børn
Men hvis nogen forfører et af disse små, der tror på mig, til at synde, ville det være bedre for vedkommende, at der blev hængt en
møllesten om hans hals, og at han blev kastet ned i havets dyb.
Pas på, at I ikke foragter en eneste af disse små, for jeg siger jer, at deres engle i himlen
altid ser min Faders ansigt, som er i himlen.
For sandelig, jeg siger jer: Indtil himlen og jorden forgår, skal der ikke forgå en eneste jota
(bogstav) eller en eneste streg i loven, før alt er sket.
Den, der underviser menneskeheden, udøver magt over den.
Vores børn er i stigende grad underlagt indflydelse fra uddannelsesmyndigheder, lærerkollegier og
for nylig også såkaldte seksualpædagoger udefra.
Hvilke kilder stammer de egentlig fra?
Den, der søger, vil finde.
Jesu overbevisende ord og gerninger markerede begyndelsen på en ny tidsregning.
Ved nutidens lærere overhovedet, hvad de gør, når de – på trods af hans kraftige advarsler – nu ønsker at give alle børn
seksualundervisning og seksuel stimulering allerede i den allerførste alder, kort sagt at fremme tidlig seksualisering?
Er de nye seksualitetsspecialister mere kompetente end Jesus fra Nazaret?
Er der virkelig ingen fare for os under hendes ledelse?
Er De, kære seer, overhovedet blevet informeret om de globale bestræbelser på at
seksualisere børn helt fra den tidligste alder?
Tidernes skiften
Endnu en gang skal der nemlig brydes et sidste tabu.
Seksuel kontakt med børn, altså med mindreårige, skal lovliggøres og fremmes.
Det tager pusten fra os, når vi hører de seneste retningslinjer fra højt ansete seksualpædagoger.
Førende pædagoger som Helmut Kentler hævder, at den nuværende børnebeskyttelse i virkeligheden er børnefiendtlighed.
Han fremsætter den utrolige påstand, at sex med børn ikke er misbrug, men en børns rettighed.
Barnets ret til tilfredsstillelse af seksuelle behov.
Ægte beskyttelse af børn er derfor beskyttelsen af den seksuelle selvbestemmelse.
Her forklædes børnemishandling uden tvivl som opdragelse.
Tidernes skiften
Sammenligning af beskyttelsestider for børn
Børn har brug for »pornokompetence«!
Voksne bør tale med børn om porno, mener den tyske pædagog Carla Etchenberg.
Ligesom de schweiziske unge socialister kræver hun endda, at porno inddrages i børnenes undervisning.
Antigenocidbevægelsen mener, at man skal imødegå sådanne krav med hård hånd og uden kompromiser ved at
henvise til den gældende lovgivning, som stadig gælder i dag.
Pornografi, straffelovens § 197
1. Den, der tilbyder, viser, udleverer, stiller til rådighed eller udsender via radio eller fjernsyn pornografiske skrifter,
lyd- eller billedoptagelser, illustrationer, andre genstande af denne art eller pornografiske forestillinger, der
viser en person under 16 år, straffes med fængsel eller bøde.
2. Den, der offentligt udstiller eller fremviser genstande eller forestillinger som omhandlet i punkt 1, eller på anden
måde uopfordret tilbyder dem til nogen, straffes med en bøde.
Desuden skal børn også beskyttes mod andre pornografiske produkter, og alle skal beskyttes mod at
blive udsat for seksuelt indhold mod deres vilje.
Se også artikel 358 og forordningen om teletjenester af 25. marts 1992, artikel 18a, stk. 1.
Dette princip skal, som børnerettighedsbevægelsen AGB også kræver, først og fremmest anvendes konsekvent på mobiloperatørerne,
fordi stort set alle børn i dag har en mobiltelefon i lommen.
Af grundlæggende dokumentet »Seksualundervisning og skole« fra Kompetencecentret for Seksualundervisning og
Skole ved Pædagogisk Højskole i Centralschweiz fremgår dets klare målsætning for vores børn.
Barnet er et seksuelt væsen.
Grundlaget for seksualundervisningen er definitionen af mennesket som et seksuelt væsen, der er afhængigt af opdragelse, eller med
andre ord anerkendelsen af børn og unge som seksuelle væsener.
Allerede denne første konklusion, der i grunden fordrejer meningen, åbner jo døren på vid gab for pædofili.
For med andre ord betyder det, at så længe barnet synes om det, er alt tilladt.
Her er et eksempel fra baggrundsdokumentet og kompetencecentrets hjemmeside.
Alder 4–5 år. Børnehaveklassen er opbygget som følger.
I øjeblikket er det »lægeleg«, lystbetonet selvudforskning, selvstimulering – det vil sige orgasmelignende reaktioner,
rollespil, altså familie med to fædre eller to mødre, samt kys, samleje, erotisk interesse for forældrene, lyst til at
vise sig frem og leg med kønsorganerne, oplevelsen af de første, mest inderlige venskaber og kærlighedsforhold.
Dette medfører følgende fokusområder i undervisningen. a) At navngive kropsdele, herunder kønsorganer, b) at opleve kroppen på
en legende måde, altså også seksuel ophidselse, c) venskabelige relationer, at sætte grænser, at respektere sin egen
og andres intimitetssfære, d) undfangelse, hvordan samlejet foregår, og at der opstår et barn som følge heraf.
Og det med børn på fire til fem år.
Alder: seks til tolv år. Aktiviteter med jævnaldrende.
Nedvurdering eller afvisning af det modsatte køn.
Adfærd, der er typisk for bestemte kønsroller, i nogle tilfælde stærkt overdrevet.
Provokerende eller aggressiv opførsel over for det modsatte køn.
Overtrædelser af tabuer.
I givet fald interesse for og seksuel tiltrækning til personer af samme køn.
Hvornår er man klar til at kneppe?
Dette giver anledning til følgende undervisningsemner: Seksualitet og sprog. Bandeord.
Et interview med eksterne seksualundervisere, der arbejder på skoler, viste, at man giver hvert barn, uanset alder, præcise
oplysninger om, hvad for eksempel analsex, at komme og endnu værre ting er, hvis barnet
blot har hørt sådanne udtryk uden at forstå dem.
Undfangelse, graviditet, fødsel.
Forskellige former for venskab, parforhold og livsformer.
Her bliver børnene altså indoktrineret til at betragte alle disse nyligt definerede afvigelser som normale.
Og hvad der har langt større konsekvenser, er, at alt, hvad der hidtil har været normalt, nu erklæres for unormalt og ulovligt.
Kønsroller, rollebilleder – for eksempel den erhvervsaktive mor, faren ved komfuret – samt seksuel orientering.
Her skal alt i sidste ende være tilladt, så længe det er sjovt.
Den første menstruation, den første sædafgang, hiv, aids, seksuelt overførbare infektioner, seksuel
chikane, vold, onani, især hos drenge, men også hos piger.
Og det betragtes som helt normalt og endda vigtigt.
Alder: 12 til 16 år.
Samfundsmæssige forandringer – her menes udviklingen af selvstændighed og løsrivelsen fra forældrenes hjem.
Stigende interesse for detaljeret viden om seksuelle praksisser.
I givet fald bevidste kontakter med pornografi.
Hvor mange stillinger findes der inden for sex, og hvilken er den bedste?
Gør det en tykkere at sluge sæd?
Af moralske grunde afslutter vi her opregningen.
Undervisningsindholdet er i hvert fald så målrettet tilpasset alt det håbløse vrøvl, som børn og unge kommer med, at man
til sidst virkelig har alle mulige skamløse tanker i hovedet.
Her er et eksempel fra baggrundsdokumentet og kompetencecentrets hjemmeside.
Udviklingstrin, selvstimulering.
Det vil sige at fremkalde reaktioner, der ligner en orgasme.
Adfærd?
Opdagelse af kropsdele som kilde til nye nydelsesfølelser.
Bevidst, gentagen manipulation af kropsdele. Herunder også kønsorganerne.
Legende udforskning af kønsroller gennem rollespil, for eksempel »far-mor-lege«.
Familie med to mødre, to fædre og én forælder.
At være forelsket, samleje.
Eller ved at lege læge.
Også udforskningen af den andens krop.
Tilfredsstillelse af den naturlige nysgerrighed.
Tidernes skiften
Samtidig arbejder de pædofilvenlige Ungsocialister på et holdningsdokument, hvor de ifølge Tanja
Walissa opfordrer til en ny tilgang til emnet pornografi.
Det indebærer også, at børn i alderen 10 til 12 år skal se porno i seksualundervisningen.
Selvom dette krav i første omgang udløste forargelse hos skolemyndighederne, må man afvente, hvor længe
denne forargelse kan modstå det vedvarende pres fra Juso.
Også i forbindelse med oplysning om aids, børns rettigheder eller seksuel orientering i skolerne udarbejdes der i øjeblikket på
tværs af Europa nye undervisningsmaterialer, der gør tidlig oplysning og tidlig
seksualisering af børn til obligatorisk indhold.
Professor Vogt, hvordan er det, at denne ideologi om seksualundervisning pludselig er
blevet så udbredt på internationalt plan?
Er den opstået fra den ene dag til den anden?
Nej, slet ikke.
Den blev indført allerede i 1939 i USA – hvor ellers? – gennem seksualforskeren Alfred C.
Kinseys utroligt vedholdende og omhyggelige arbejde.
Alfred Kinsey blev, hvis jeg husker rigtigt, gang på gang betegnet som det 20. århundredes vigtigste seksualforsker.
Er du også af den opfattelse?
Som den vigtigste seksualforsker ville jeg – af grunde, vi endnu skal komme ind på – faktisk ikke anerkende ham, men
bestemt som den mest indflydelsesrige faktor i den såkaldte samfundsmæssige og seksuelle meningsdannelse.
Næsten alle nyere programmer inden for seksualundervisning bygger trods alt på Kinseys værker.
Dr. Haunit, De er praktiserende læge.
Hvilke af Kinseys mange teorier vil De helst gerne se nærmere på ud fra Deres synspunkt?
Ifølge Dr. med. Haunit er alt muligt.
Denne såkaldte moderne tankegang har præget Kinseys syn på sex og seksualitet.
I praksis har det imidlertid vist sig, at dette er en yderst farlig tankegang, fordi den har ført og
fortsat fører til utallige kriminelle handlinger.
Kinsleys hovedværker beviser det sort på hvidt.
Der er tale om Kinsey-rapporten, der består af to bøger, nemlig for det første *Sexual Behaviour of the Male*.
Mænds seksuelle adfærd og for det andet »Sexual Behaviour of the Female«, kvinders seksuelle adfærd.
Med disse værker prægede Dr. Sex, som han også blev kaldt, faktisk den seksuelle tankegang i næsten hele verden.
En mand, hvis ord altså udøvede magt over mange nationer.
En mand, hvis lære først nu for alvor begynder at bære frugt i vor tid.
Kinsey var ophavsmanden til den frie tankegang om seksualitet.
Men hvem var Kinsey egentlig?
Intet spørgsmål kunne i øjeblikket være vigtigere end dette, for Kinseys ord og lære har lige så stor indflydelse
på verdensplan som Jesus Kristus’, bortset fra at de står i diametral modsætning til sidstnævntes.
Hvem af de to er nu den mest troværdige?
Vi kender Jesu Kristi ord og gerninger, som har ført til en ny tidsregning.
Men hvad er egentlig Kinseys ord og værker?
Vores studiegæster og nogle korte genindspilninger hjælper os med at finde svaret.
I løbet af sit liv gennemgik Kinsey over 18.500 seksuelle casestudier, især med
mindreårige, for at udbrede dem blandt befolkningen.
Kinsleys vigtigste mål var seksuel mangfoldighed.
Han betegnede sig selv som en konservativ videnskabsmand.
Men i 1997 afslørede magasinet »Der Spiegel« et utroligt dobbeltliv, som Kinsey førte.
Historikeren James Jones’ biografi om Kinsey viser, at sexforskeren Kinsey i al hemmelighed gav sine
homoseksuelle og sadomasochistiske eskapader frit løb.
Det fremgår af denne Kinsey-rapport, at han som ung spejderleder udlevede sine voyeuristiske og
ekshibitionistiske tilbøjeligheder uden hæmninger.
Efter at Kinsey med dyb had havde forladt sit kristne forældrehjem, samlede han medarbejdere omkring
sig for videnskabeligt at undersøge menneskers seksuelle adfærd, især hos mindreårige børn.
Hver eneste af hans medarbejdere skulle redegøre fuldstændigt åbent for sit seksualliv og sin adfærd.
Og i et hemmeligt rum i sit hus arrangerede Kinsey regelmæssigt gruppesex-lege med sine medarbejdere og udvalgte gæster.
Og han tvang endda sin egen kone til at deltage.
Kinsey lod et professionelt kamerahold filme scener med homoseksuelle, heteroseksuelle og sadomasochistiske personer.
På trods af det sygelige pres gik hans medarbejdere med til det, fordi de frygtede for deres karriere.
Blandt Kinseys ansatte var der blandt andet personer som Clyde Martin, der dog ikke
havde nogen faglig uddannelse som statistiker.
Alligevel var han ansvarlig for den statistiske analyse af alle data.
Det hele blev oven i købet finansieret af den jødiske Rockefeller-fond.
De hævdede ganske vist efterfølgende gentagne gange, at de havde krævet en professionel statistiker.
Men Kinsey lod sig ikke overtale på nogen måde.
Kinsey selv led af ekstrem sadomasochisme.
Han skal gentagne gange have udført voldelige og yderst smertefulde indgreb på sine egne kønsorganer.
Ud over sine homoseksuelle forhold til sine medarbejdere, såsom Pomeroy og Martin, levede han
livet fuldt ud i det homoseksuelle miljø i Chicago.
En propagandist for grusomheder – en sammenligning på tværs af tidsaldre
Kinsey udarbejdede omfattende spørgeskemaer til sine videnskabelige undersøgelser.
Det fremgår heraf, at Kinsey var fast overbevist om, at ethvert menneske på et eller andet tidspunkt havde udøvet
perverse handlinger, haft udenomsægteskabelige forhold eller haft voldelige, sadistiske oplevelser.
Ligeledes at alle på et eller andet tidspunkt har haft seksuelle oplevelser med en person af samme køn, med dyr og med børn.
Der var slet ikke plads i hans spørgeskemaer, hvor de adspurgte kunne undvige sådanne uhyrligheder.
Og når de først på et eller andet tidspunkt havde indrømmet det, havde Kinsey dem endelig i sin hule hånd.
Selvom Kinsey hævdede, at han havde indhentet resultaterne af sin seksualforskning fra den brede befolkning, begrænsede han sig i
virkeligheden som regel til at interviewe prostituerede, homoseksuelle, fængselsindsatte og
personer fra »underverdenen«, som han kaldte dem.
Kinsey var derfor beviseligt en statistisk svindler.
Selvom Kinseys seksuelle undersøgelser var tiltænkt ægteskabsforberedelseskurser, blev emner som
graviditet, fødsel og amning af børn – altså det, der egentlig burde have været en del af kurserne – slet ikke behandlet.
Kinsey var ganske enkelt seksuelt syg.
En mand, der på en manipulerende og aggressiv måde misbrugte sin faglige autoritet som lærer.
Da Kinsey i 1940’erne forsøgte at offentliggøre sine mere end 350 spørgsmål om seksuel adfærd, var det meget svært
for ham at komme i kontakt med helt almindelige mennesker.
Det var betydeligt lettere for ham at få fat i oplysninger om mennesker, der levede på en ukonventionel måde.
Og således opstod det vildledende og misvisende billede af, at 95 % af alle amerikanske mænd var seksualforbrydere.
69 % af prostitueredes faste kunder.
37 % allerede havde haft erfaringer med homoseksualitet.
Og 17 % af alle amerikanske landmænd skulle angiveligt have haft sex med dyr.
Først i 1981 lykkedes det medieeksperten dr. Judith Reismann at afsløre disse alvorlige
metodiske uregelmæssigheder i Kinseys forskning.
Det, der især vakte opmærksomhed, var, at en stor del af Kinseys data stammede fra pædokriminelle,
det vil sige kriminelle, der begår overgreb mod børn.
Det var altså ikke befolkningen, der blev spurgt, men pædofile.
Alligevel udgør Kinseys værker den dag i dag det vigtigste, såkaldte videnskabelige
grundlag for seksualforskningen på verdensplan.
Selv grundlæggende dokumentet »Seksualundervisning og skolen«, som den schweiziske læseplan 21 nu bygger på, fastslår under
overskriften »Grundskolen«, at påstanden om, at der findes en fase i barndommen, hvor
seksualiteten er i ro, er blevet empirisk modbevist.
»Empirisk« betyder »ifølge eksperimenter«.
Men netop Kinseys samling af eksperimenter danner i sidste ende også grundlaget for »Lehrplan 21« og
næsten alle seksualundervisningsprogrammer verden over.
De fleste skoleledere har dog ingen anelse om, hvad de bygger deres vurdering på.
Hvad synes De om obligatorisk seksualundervisning fra fireårsalderen?
Man er jo ung, og det er simpelthen for tidligt, tror jeg.
For mig er det noget vrøvl, helt ærligt.
Vi har selv to børn.
Den lille er tre, den store er ikke engang fem.
Og jeg ved virkelig ikke, hvad han skal stille op med det.
Vi synes altså slet ikke, det er rigtigt.
Det er jeg ikke tilhænger af.
Det er i hvert fald… det er egentlig en vittighed.
Jeg synes ikke, det er en god idé, for de er jo kun fire år gamle – hvad skal de dog stille op med det og sådan.
Jeg mener jo, det giver dem slet ikke noget.
Og det er jo egentlig slet ikke noget problem, når man er så gammel, vel?
For fire- og seksårige samt børnehavebørn.
Det er nok lidt for tidligt, vil jeg sige. I en alder af fire år siger de: »Nej, det synes jeg ikke er godt.«
Nej, det synes jeg ikke er en god idé, det synes jeg ikke er en god idé. I hvert fald ikke
hos os. Hos os kommer det slet ikke på tale.
Jeg synes heller ikke, det er godt, at børn i en tidlig alder bliver udsat for seksuelt indhold. Det synes jeg ikke er i orden.
Fire år? De vil jo stadig gerne lære, lege og være børn.
De har jo noget helt andet i tankerne.
Jeg mener, det er jo netop den holdning, man har til det. Men det går slet ikke.
Det ønsker jeg slet ikke, at de bliver oplyst om det så tidligt. Det ønsker jeg slet ikke. Jeg er fuldstændig imod det.
Allerede i børnehaven – jeg synes faktisk, det er helt forfærdeligt.
Jeg synes, det er dumt. Helt ærligt.
Det er simpelthen for tidligt; det hører ikke til et barn. Et barn skal lege.
Børn skal lege på gaden og ikke tænke på den slags ting.
Hvad mener De om, at børnene på grund af tidlig seksualisering forventes at have seksuelle kontakter?
Jeg kan slet ikke forestille mig det, for det er jo helt unormalt, ja, umenneskeligt.
Umuligt.
Ja, det er virkelig forfærdeligt, at der måske er folk, der endda bliver ophidsede af den her situation.
Det havde jeg slet ikke tænkt på.
Men det er jo det mest forfærdelige, jeg kan forestille mig.
Det er virkelig skræmmende at høre det.
Det er på en eller anden måde ret mærkeligt.
Det er i hvert fald ikke godt.
Men hvis jeg nu skulle sende mit barn i børnehaven og vidste det, ville jeg simpelthen bare blive rasende.
Men jeg ved altså ikke, hvad jeg så ville gøre.
Dårligt, ikke godt. Hvad siger du? Det synes jeg da er vildt. Det var jeg ikke klar over.
Jamen så har jeg endnu mindre til overs for det.
Hvis man begår overgreb mod et barn, der måske ikke engang selv kan gå endnu, så er det for meget for mig.
Ja, det er altså det, der får håret til at rejse sig på mig.
Nej, det synes jeg ikke er en god idé. Det er jo, altså nej, der er jeg helt imod.
En sådan undersøgelse er jo det rene vrøvl.
Når jeg ser på hele emnet med sund fornuft, ved jeg, at det hele er noget vrøvl.
Ja, spørg de almindelige forældre, der har børn, og som ved, hvordan børn udvikler sig. Jeg har
ikke brug for at opmuntre et barn til seksualitet.
I *Sexual Behaviour of the Human Male* erklærer Kinsey, at hans bog kun indeholder data fra 5.300 hvide
mænd og unge, selvom han råder over data fra 6.300 mænd.
Alan Welles, en af USA’s mest anerkendte statistikere, analyserede denne påstand og kom
frem til, at bogen kun omfatter 4120 personer.
Der manglede dog gennemgående oplysninger om eksempelvis forsøgspersonernes nøjagtige
aldersfordeling og seksuelle orientering.
Kinsey hævdede ganske vist gentagne gange stædigt, at hans data var repræsentative for den amerikanske befolkning i 1940’erne,
men en grundig undersøgelse viste, at bogen *Sexual Behaviour of the Human Male* udelukkende bygger på data fra ikke-repræsentative
og til tider meget tvivlsomme marginalgrupper.
Omkring 1.400 lovovertrædere fra fængsler i forskellige amerikanske delstater.
Mange af dem sad i fængsel på grund af seksuelt misbrug af børn.
Derefter anslog dr. Judith Reisman andelen til ca. 630 homoseksuelle mænd.
Derudover lykkedes det at opspore 200 såkaldte seksuelle psykopater.
Dertil kommer yderligere 329 lovovertrædere, der var blevet dømt for andre lovovertrædelser.
Men derudover også, i det mindste, 317 drengebørn i alderen 2 måneder til 15 år, der blev udsat for seksuelt misbrug.
Men man formodede, at der var mere bag.
Derefter igen 350 elever med afvigende adfærd.
Til sidst var der endnu en gruppe kriminelle, som Kinsey ganske enkelt betegnede som underverdenen.
Et klart eksempel på løgnagtig propaganda ved hjælp af statistisk svindel.
Da Kinsey gentagne gange blev kritiseret for dette, mente han, at denne opfattelse bygger på den gamle fejlslutning,
at kriminelle er anderledes end resten af befolkningen.
Statistiske undersøgelser inden for seksualforskning er i vid udstrækning blevet besvaret af pædofile.
Deres svar blev derefter sidestillet med almindelige borgeres. Hvad mener De om det?
Det synes jeg virkelig ikke er godt.
Altså, at man praktisk talt ud fra sådanne ekstreme tilfælde drager en generel konklusion – det
kan jeg slet ikke se pointen i. Virkelig ikke.
Ja, det er sygt. Altså, hvorfor spørger man sådanne grupper? Det er jo slet ikke noget gennemsnit.
Det er da underligt. Helt umuligt. Ja, det synes jeg også.
Hun tror, at mange mennesker ville blive forfærdet, hvis de vidste sådan noget.
Så ville de svare helt anderledes, hvis de vidste, at han faktisk har en så dårlig fortid eller har levet et sådant liv.
Det er jo en ren rædsel.
Men at man nu begrænser disse meningsmålinger til netop denne gruppe af personer, det er naturligvis
sådan, at det slet ikke afspejler flertallets holdning.
Ja, jeg kan ikke sætte mig i en pædofils sted.
Altså, den her statistik overrasker mig lidt – at der ikke er nogen forskelle.
Og det rejser naturligvis spørgsmålet om, hvorvidt dette forebyggelseskoncept så overhovedet virker.
Nej, dem bør vi slet ikke stille spørgsmål.
Altså, det kan jeg ikke forestille mig, for de her folk er syge.
Og befolkningen generelt er ikke syg.
Et problem med undersøgelserne. Kan man da bare lægge alt i munden på folk, eller hvad?
Jeg er ikke særlig begejstret for det.
Jeg synes ikke, det er i orden, at man tager hensyn til deres mening.
Det er jo… det er jo ikke kompetente folk.
Netop dem, der faktisk har såret andre børn eller andre mennesker med dette emne, at man spørger dem om det –
jeg ved altså ikke, om det ville være fornuftigt, eller om det egentlig passer ind i emnet.
Jeg mener, det er syge mennesker, men de hører ikke hjemme i det offentlige rum.
Ja, for med den sygdom på Månen, altså, der er de jo … .
Hvordan mener De, at man kan modvirke tidlig seksualisering?
Jeg ville helt sikkert gøre et stort nummer ud af det, for det er jeg i hvert fald ret god til.
For det er ikke kun mit problem, det er vores problem.
Det er vores børn; de vil udgøre den næste generation, og de vil være vores fremtid.
I hvert fald må man gøre noget ved det.
Altså, at sidde derhjemme, se fjernsyn og sige: »Ja, det ordner sig nok på en eller anden måde.« Det ordner sig bare ikke.
Man er må reagere tidligere og gøre noget for at forhindre, at sådan noget sker – det er i hvert fald min mening.
Det er nemt at afvise.
Forbyde, ja.
Den, der begår overgreb mod børn, bør egentlig retsforfølges med de hurtigst mulige midler og idømmes
en meget høj straf. Vedkommende bør retsforfølges.
Altså, ikke betinget dom eller den slags, men de skal simpelthen straks fjernes fra samfundet.
Jeg synes, forældrene skal stå sammen og gøre modstand, for det er uacceptabelt. Det er virkelig forfærdeligt.
Lad os bare tage dem ud af skolen i en periode.
Det er helt enkelt. Jeg finder mig i hvert fald ikke i det.
Og slet ikke på de herres mening.
Ja, jeg ville forbyde det for mit barn.
Man skal være imod den slags.
Jeg mener, man må virkelig samle folkene og gøre noget ved den slags.
Netop forældrene – især hvis de har deres børn i sådanne institutioner – må jeg sige, at
jeg sandsynligvis ville tage mit barn ud derfra.
For det, de gør i det skjulte, er i sig selv skammeligt. I bogen *Sex Offenders*, der udkom i 1965,
forsvarer Kinsey seksuelt misbrug af børn med følgende ord:
Den forfærdelse, som vores samfund nærer over for voksne, der har seksuel kontakt med små børn, sættes i et nyt perspektiv.
Når vi undersøger andre pattedyrs adfærd, er seksuel aktivitet mellem voksne og umodne dyr almindelig og
synes at være normalt set ud fra et biologisk synspunkt.
Har vi lige hørt forkert?
Var mennesket i Kinseys øjne blot en anden art af pattedyr?
Alfred C. Kinsey har dermed placeret os alle på samme niveau som f.eks. aber, harer, hunde og svin.
Men på empirisk-videnskabelig vis gik Kinsey-gruppen endnu et skridt videre og proklamerede: al
seksuel vold er en del af det normale pattedyrs arv.
Den i sig selv kun logiske konklusion heraf, hvis forældrene ikke greb ind, ville ifølge Kinsey være, at
voldtægt er en dejlig oplevelse for unge piger eller kvinder.
Tidernes skifte. Kristus eller Kinsey?
Dr. Judith Reismann fremhævede i sine Kinsey-undersøgelser, at hans ekstreme bagatellisering af seksuelt misbrug endda
havde indflydelse på den amerikanske lovgivning, hvor man blandt andet omdefinerede voldtægt og nedsatte straffen.
Kinsey gjorde endda nar af FBI, da det i 1950 advarede om en stigning i antallet af seksualforbrydelser.
Han bagatelliserede de afskyelige forbrydelser mod børn og udtalte frækt, at den langt
større skade var forårsaget af de voksnes hysteri.
Det er svært at forstå, hvorfor et barn skulle blive foruroliget over, at man rører ved dets kønsdele.
Og endda, at det skulle være forstyrret af specifikt seksuelle handlinger.
Medmindre det skyldes kulturelle påvirkninger.
Alfred C. Kinseys primært seksuelle tiltrækning til børn kom tydeligt til udtryk i de 1.888 seksuelle
casestudier af drenge i alderen fra 5 måneder til efter puberteten samt af 147 piger i alderen 2 til 15 år.
Grundlaget for forsøgene var, at drenge og piger blev seksuelt stimuleret eller stimulerede sig selv, mens pædofile
observatører med et stopur målte tiden indtil de nåede orgasme.
Tidernes skifte. Kristus eller Kinsey?
Kinsey benægtede dog, at han selv havde udført disse tests.
Men denne påstand frikender ham lige så lidt som en person, der ganske vist ikke selv begår
et mord, men lader det udføre af en lejemorder.
Også i en BBC-dokumentar fra den 10. august 1998 blev Kinsey-sagen undersøgt.
Beretningen fra en ældre kvinde, der blot blev kaldt Esther, virkede helt klart overbevisende.
Jeg var stadig en lille pige.
Kinsey kom hjem til mine forældre.
Jeg blev seksuelt misbrugt af min far og min bedstefar.
Min seksuelle adfærd blev registreret med et stopur og filmet.
Det hele blev sendt til Kinsey.
Jeg kom aldrig over det.
Et medlem af holdet, Paul Gebhardt, indrømmede i et interview i 1992, at Kinsey-holdet rekrutterede pædofile for at
indsamle videnskabelige data om angiveligt normal sex med børn.
Han sagde, at vi havde bedt Dem – og dermed mente han børnemishandlerne – om at observere, tage noter og, hvis
muligt, måle tiden og derefter rapportere tilbage til os.
Tidernes skifte. Kristus eller Kinsey?
Ifølge Judith Reismanns undersøgelser skal børnene have været udsat for misbrug i måneder og år, og deres
plageånders optegnelser skal være blevet videregivet til Kinsey som videnskabelige data.
Kinsey skal angiveligt have fået de fleste oplysninger om børns seksuelle adfærd fra Mr. Green, en serievoldtægtsmand.
Det var på baggrund af hans erfaringer, at man også opstillede klassificeringen af
seksuelle orgasmer hos spædbørn og små drenge.
Kinsey skal desuden have haft regelmæssig kontakt til alle mulige organisationer, der begår pædofile
forbrydelser, samt til lærere, der misbruger børn, og pædofile fædre og mødre både i og uden for USA.
Har De nærmere oplysninger herom?
Åh ja.
Fra 1936 til 1956 havde Kinsey efter alt at dømme regelmæssig brevkontakt med Friedrich von Baluseck, en pædofil religionslærer
ved den evangeliske kirke i Brandenburg i Tyskland.
Han blev i 1957 stillet for retten i Berlin for flere tilfælde af seksuelt misbrug af børn.
Blandt dem var endda hans 11-årige datter samt en mistanke om mord på en 10-årig pige.
FBI inddrog Interpol, da de opdagede, at von Baluseck i over 20 år havde leveret detaljerede oplysninger til Kinsey om sine
seksuelle overgreb på piger og drenge i alderen 9 til 14 år.
Men Kinsey nægtede at udlevere sexdagbogen under påskud af, at han ikke ønskede at skade den pædofile forbryders gode ry.
Da den øverste dommer under retssagen fremsatte beskyldningen om, at von Baluseck havde misbrugt børn for at
imponere Kinsey, svarede denne: »Det var jo Kinsey selv, der havde bedt mig om det.«
I »Berliner Morgenpost« fra den 16. maj 1957 stod der på side 3, at Kinsey burde have anmeldt Baluseck.
Næsten alle nutidige seksualundervisningsprogrammer henviser direkte eller indirekte til Kinsey. Det er på tide, at vores
samfund endelig tager afstand fra Kinsey og hans kriminelle grundforskning og retter opmærksomheden mod de
misbrugte ofre i stedet for de driftsstyrede gerningsmænd.
Tortur af børn som globalt forskningsgrundlag for seksualpædagogik.
Det, som Alfred C. Kinsey kaldte »normal børnesex«, var intet andet end seksuel tortur af børn.
Kinsey havde en lidenskabelig og pervers interesse for evnen til at opnå orgasme, især hos
mindreårige, dvs. hos drenge før puberteten, uden sædafgang.
Og på baggrund af Judith Reismanns forskning blev den rystende dokumentarfilm *The Children of Table 34* til
– den berømte tabel 34, der af hensyn til de børneofre afslørede de mest grufulde detaljer.
I tæt samarbejde med Mr. Green, der af BBC-holdet blev afsløret som Rex King – en seriemishandler, der havde
misbrugt mere end 800 drenge og piger seksuelt – er det lykkedes at udarbejde denne djævelske tabel 34.
I bogen opregnede Kinsey data om orgasmeevnen hos ikke færre end 317 mandlige spædbørn og børn.
Tidernes skifte. Kristus eller Kinsey?
Ifølge Kinsey skal 32 % af de små børn i alderen 2 til 12 måneder – altså mindst ca. 270 til 300
spædbørn, der er blevet misbrugt – have nået orgasme.
Og så det, der er endnu mere ufatteligt.
Kinsey beklagede i samme åndedrag, at der findes en del præadolescente, altså børn før puberteten, som ikke nåede klimaks,
selv ikke ved vedvarende, varieret og gentagen stimulering.
Tidernes skifte. Kristus eller Kinsey?
Sådanne resultater kunne udelukkende opnås gennem de mest grove krænkelser af
menneskerettighederne i form af hensynsløs seksuel tvang.
Men det var kun begyndelsen.
Kinsey og hans observatører – det vil sige børnemishandlerne – var først og fremmest ude efter multiple orgasmer.
Her er således opført børn i alderen mellem 5 måneder og 14 år.
Som blev såkaldt »overvåget« i løbet af 24 timer.
På denne måde blev der fremkaldt ikke færre end 14 orgasmer på 38 minutter hos 11 måneder gamle
spædbørn og 7 orgasmer på 9 minutter hos toårige småbørn.
I lyset af disse perverse torturhandlinger mod børn – og det hele endda i grundforskningens navn – kan man kun lukke
øjnene og ørerne og i det mindste nu inddrage retsvæsenet.
Hvorfor er disse gerningsmænd ikke for længst blevet dømt for grov pædofili?
Dette er handlingerne og resultaterne af de forfædre, som alle de seksualpædagoger, der netop nu ønsker at gennemtvinge en
global tidlig seksualisering af vores børn og unge, bygger på.
De følger dermed i fodsporene på pædofile svindlere af den allerværste slags.
Hvert træ bliver som sin frø.
Og derfor vil den tidlige seksualisering sprede sig på nøjagtig samme måde over hele verden, hvis den
ikke bremses og forhindres med al mulig beslutsomhed.
Hvis det ikke lykkes at kvæle ethvert forsøg på tidlig seksualisering eller tvungen seksualundervisning i opløbet, vil
det sidste sandsynligvis blive endnu værre end det første.
Men den, der mener, at denne dystre prognose alligevel er lidt overdrevet, må indse, at Kinsey og hans medsammensvorne
langt fra var tilfredse med alle de opnåede resultater.
Derfor hævdede de: Det er sikkert, at en endnu større andel af drengene kunne have haft flere
orgasmer, hvis situationen havde tilladt det.
Efter at der hos en 4-årig og en 13-årig dreng blev fremkaldt 26 orgasmer på 24 timer, konstaterer Kinsey-rapporten med en
vis skuffelse, at selv de yngste spædbørn, der er fem måneder gamle, er i stand til sådanne gentagne reaktioner.
I samme tidsenhed ville det dog have været muligt at opnå endnu mere.
Tidernes skifte. Kristus eller Kinsey?
En neutral videnskabelig undersøgelse har for længe siden påvist, at overdreven seksualitet før eller senere
fører til farlige hjerneforandringer og nervesygdomme.
Dr. Hirsch, hvad foregår der mon i en ufærdig krop, hvad foregår der i sjælen hos et barn, der udsættes for så dramatisk misbrug?
Jeg kender især til en nyere videnskabelig publikation af prof. dr. Remschmidt fra Klinikken for Børne- og
Ungdomspsykiatri ved Philipps-Universitetet i Marburg, som blev offentliggjort i *Deutsches Ärzteblatt* den 29. april 2011.
Her påpeger professor Remschmidt, at generelle psykiske og fysiske overgreb – og i endnu højere grad seksuelt
misbrug i barndommen – altid efterlader spor i barnets hjerne.
Dette fremgår ikke blot af undersøgelser af relevante hukommelsesindhold hos mennesker, der har været
udsat for misbrug, men også af undersøgelser af hjernens struktur og funktion hos ofre for mishandling.
Mennesker, der i deres barndom og ungdom udsættes for fysisk og seksuel mishandling, rammes desuden oftere
end gennemsnittet af psykiske lidelser senere i livet.
Hvad angår den psykiske og fysiske belastning, som et barn, der udsættes for tidlig seksualisering, udsættes for, er det af
største betydning, hvad børnemishandlerne selv har dokumenteret under disse forsøg på tidlig seksualisering
– for en gangs skyld at undgå at kalde det voldtægt.
De har jo blandt andet beskrevet det i den liste over de seks orgasmeformer, som Alfred C. Kinsey har
udarbejdet, og hvorfra jeg her blot citerer et par uddrag.
Uddrag fra de 6 orgasme-typer
Type 3: Der opstår ekstreme spændinger med voldsomme kramper, dvs. rystende kramper, ofte ledsaget af,
at hele kroppen pludselig løftes op og smides ned.
Benene bliver ofte stive, og musklerne er sammentrukne og hårde.
Skuldre og nakke bliver stive og er ofte bøjet fremad.
Man holder vejret, og vejrtrækningen er ofte hæsende.
Øjnene er stive eller helt lukkede.
Type 4: hænderne knyttede, munden forvrænget, og undertiden stikker tungen frem.
Hele kroppen eller dele af den rammes af spastiske, dvs. krampelignende ryk, som undertiden
forekommer synkront med pulseringerne i kraftige stød.
Der opstår endnu voldsommere kramper, dvs. rystende kramper i hele kroppen, samt tung vejrtrækning, suk, hulken, voldsomme
skrig, undertiden ledsaget af tårer, især hos mindre børn.
Type 5: Det hele kulminerer i ekstrem rysten, sammenbrud og lignende, og undertiden i besvimelse.
Type 6: Der opstår smerter eller frygt, når man nærmer sig orgasmen.
Nogle forsøgspersoner lider af ekstreme smerter og kan komme til at skrige, hvis bevægelsen
fortsætter, eller hvis kønsdelene blot berøres.
Men hvis nogen forfører et af disse små, der tror på mig, til at synde, ville det være bedre for vedkommende, at der blev hængt en
møllesten om hans hals, og at han blev kastet ned i havets dyb.
Alt det nævnte var ren og skær tortur for børn.
Og netop det vil ske på verdensplan, hvis man giver frihed til tidlig seksualisering.
Hvad var Deres første reaktion, da De hørte om Kinseys undersøgelse og især hans teori om de seks orgasme-typer?
Altså er pædofili stadig en strafbar handling.
Og sådan skal det også forblive.
Den forældes ikke, og det må ikke ændres.
Og nu må anklagerne træde i aktion.
Og vi må virkelig alle sammen gøre modstand mod, at der sker noget, så tilhængerne af tidlig
seksualisering ikke kan få deres vilje på verdensplan.
Det er virkelig forfærdeligt, at sådan noget overhovedet findes.
Men det er altså, ja, jeg må sige, nogle svin.
Jeg tror, jeg har hørt forkert.
Her misbruges seksuelle afvigelser og personlige lystdrifter til forskningsformål.
Det kan da ikke passe.
Der skal indføres nye love, så dette ophører.
Disse, ja, disse afvigelser.
Jeg synes, det er forfærdeligt. Jeg kan slet ikke forestille mig, at min datter eller min søn allerede som spædbarn
ville røre ved nogen på den måde eller tage på dem sådan.
Det går simpelthen slet ikke.
Det er skræmmende.
Åh, du godeste.
Åh gud. Det er, det er helt vildt.
Altså ja, jeg ved slet ikke, hvad jeg skal sige til det.
Ja, ja, det er simpelthen ikke normalt.
Efter sine opdagelser burde Kinsey have arbejdet med netop samme engagement for at skærpe lovgivningen.
I stedet har han imidlertid misbrugt forskningsopgaven.
Åh gud. De burde alle sammen spærres inde. Nej, nej, helt alvorligt.
Det er da en rigtig hård straf eller noget i den stil. Livstid.
Altså, at de aldrig kan gøre det igen.
For hvis de gør det én gang, så gør de det helt sikkert flere gange igen.
Det er svært lige nu, men det har jeg ingen forståelse for.
De burde spærres inde for evigt.
Hvis sådanne kriminelle overgreb mod børn ikke skal udvikle sig til en verdensomspændende epidemi
af misbrug, er der kun én ting, der kan hjælpe nu.
Oplysende modstand.
Dog ikke gennem børnenes forståelse af pornografi, men gennem en radikal statslig beskyttelse af
dem mod ethvert forsøg på tidlig seksualisering.
Det skal bemærkes, at alle disse afskyeligheder allerede siden 1938 systematisk er blevet indført blandt
befolkningerne som såkaldt moderne seksualundervisning.
Kinsey fremstillede dog aldrig sine forskningsresultater som perverse eksperimenter udført af en selvbekendt børnemishandler.
I stedet fremstillede han det som det første videnskabelige bevis på, at børn har seksuelle behov lige fra fødslen.
Og netop i disse tider bærer disse kriminelle handlinger frugt.
I den globale erklæring om børns ret til seksuelle oplevelser.
Med læseplanen 21 skal seksualundervisning indføres i alle schweiziske skoler.
På internationalt plan er man i øjeblikket på forskellige niveauer i færd med at udarbejde nye retningslinjer og love,
der gør enhver afvisning af obligatorisk og landsdækkende seksualundervisning i skolen til en egentlig strafbar handling.
Tvangen i dette seksualundervisningsprogram er allerede så udtalt, at man ikke engang accepterer at
påberåbe sig religionsfriheden som grund til dispensation.
Ingen argumenter fra nogen som helst tæller.
Hverken forældrenes etisk-moralske indvendinger eller uinteresserede børns afvisning.
Hvilken stemning hersker der?
Og allerede nu er disse love trådt i kraft.
Allerede i 2010 blev fædre og mødre i Tyskland fængslet i op til 40 dage.
Eller idømt en bøde på op til 1.000 euro, fordi de nægtede at sende deres børn til seksualundervisning.
Kun folket selv kan sige nej til sådanne diktatoriske, yderst undertrykkende tvangstiltag.
Vi siger nej til tvungen seksualundervisning.
Vi siger nej til obligatorisk seksualundervisning.
Og nej til seksualundervisning i alle skoler.
Det nationale program for hiv og seksuelt overførbare sygdomme under BAG har til formål
at sikre seksualundervisning i hele landet.
Grundlæggende dokumentet fra BHZ og BAG danner grundlaget for en lovpligtig seksualundervisning for alle schweiziske borgere.
Det Føderale Sundhedsagentur (BAG) opfordrer af hensyn til epidemibeskyttelsen til en
landsdækkende seksualundervisning fra en tidlig alder.
Basels skolelov tilstræber, som en overgangsordning indtil indførelsen af Læreplan 21, en
tidlig og struktureret seksualundervisning.
I navnet af børnebeskyttelse og rådgivning til mødre søges der gennem informationsbrochurer
og lignende at fremme tidlig seksualisering.
Obligatorisk seksualundervisning er lige på nippet til at blive indført ved lov.
Den må ikke engang afvises, omgås eller kritiseres med henvisning til religionsfriheden.
Inden disse love imidlertid vedtages endeligt, skal der afklares mindst 10 vigtige spørgsmål.
1. Hvorfor kritiserede medierne ikke Kinseys menneskeforagtende udtalelser i samme omfang, som de normalt gør i
forbindelse med selv de mest harmløse sexskandaler, der involverer indflydelsesrige politikere?
2. Hvor er alle sekteeksperterne?
Var Kinsey måske ikke indflydelsesrig nok?
3. Hvorfor støtter medierne Kinseys overgreb på børn på en så bagatelliserende måde, at de ifølge loven
endda gjorde sig medskyldige i de årelange overgreb på utallige småbørn og mindreårige?
4. Hvorfor fandt der ikke nogen offentlig debat om Kinseys data, selv efter at dr. Judith Reismann havde offentliggjort fakta?
5. Hvorfor fortsatte også Det Føderale Center for Sundhedsoplysning med helt ukritisk at udgive
Kinseys data i form af en repræsentativ pjece?
Og det på trods af, at man var fuldt ud klar over Reismanns oplysningsarbejde?
6. Hvorfor var det så i stedet den flerdobbelte prisvindende Hollywood-film »Kinsey –
sandheden om sex«, der kom i de tyske biografer i 2005?
Hvilken institution har tildelt ham prisen?
Hvilken aldersgrænse gælder der?
7. Hvorfor formidlede denne film ikke den afslørede syvende sandhed om Kinsey, men formidlede i stedet –
trods bedre viden – budskabet om, at Kinsey endelig havde bragt den seksuelle frigørelse til Vesten?
8. Er det, der synes næsten utroligt, sandt, at selv ledende medlemmer af uddannelsesdirektoratet, de mest
indflydelsesrige politikere og en stor del af medierne – med Hollywood i spidsen – er i ledtog med seksualforbryderne?
9. Kan alle de nævnte personkategorier modstå en grundig undersøgelse på grund af mistanke om pædofile handlinger?
10. Findes der her tale om en privat organiseret infiltration af vores folkevalgte repræsentanter?
En bevidst omgåelse af demokratiske ordninger?
Er der tale om en skinnemagt her?
Denne mulighed kan ikke udelukkes, for selv i Ukraine afholdes der løbende seminarer og kurser for skolelærere,
som organiseres af private finansieringskilder – hvem de præcist er, ved man ikke – især fra Sverige.
Dette foregår ikke offentligt eller f.eks. på skolerne, men i lejede lokaler og på hoteller – og det er,
ganske sigende, eksterne fagfolk, der står for det.
Efterfølgende bliver disse undersøgelser så systematisk brugt til at bevise, hvor vigtigt og nødvendigt det er for
børnene at få seksuelle erfaringer så tidligt som muligt.
En talsmand for den ortodokse kirke udtalte i den forbindelse: »Der foregår en systematisk
indsats for at undergrave og ødelægge en nation.«
Ser man lidt nærmere på det, er det overalt homoseksuelle og lesbiske organisationer og lignende, der står bag som drivkraft.
I Schweiz er det blandt mange andre for eksempel Pink Cross, den pædofilvenlige Juso og Gaynossinnen i Schweiz.
Desuden den schweiziske lesbiske organisation, foreningen for homoseksuelle, samt alle
mulige pædofile, der opererer i det skjulte.
I deres holdningsdokumenter opfordrer de på en radikal måde til, at den såkaldte samfundsmæssige frigørelse fortsætter, såsom:
Samfundsbegreberne »mandlig« og »kvindelig« skal afskaffes.
Begreberne om seksuel orientering og partnerskab skal frigøres fra enhver form for
normer, f.eks. forhold med mere end to deltagere.
Familien skal ikke længere være baseret på biologisk slægtskab, men på et socialt netværk uden faste normer.
For eksempel bør et barn også have lov til at have fire forældre.
Den, der undersøger Kinsey og hans ligesindede lidt mere indgående, vil opdage, at deres mål er at genoplive og vende
tilbage til de hedenske ritualer, i heteroseksuel og homoseksuel prostitution, i pornografi blandt
voksne, blandt børn og mellem dem og meget mere.
Tidlig seksualisering – I har hørt det hele – Hvad er den endelige konklusion her? – Et godt råd?
Hvad kan vi gøre, hvis vi virkelig tager disse mennesker ud af omløb?
I dag er det jo meget nemt at slå sig ned her takket være internettet.
Og alt det, der bliver lagt op der – jeg synes faktisk, det er en ren skam, at man ikke griber strengt ind over for det.
Det er jo nemt nok at lukke eller spare på disse hjemmesider.
Så ville jeg gå på gaden sammen med dem, indsamle underskrifter, lade dem give interviews og ganske enkelt gøre noget imod det.
Det ville jeg ikke ønske for mit barn.
Jeg synes, at emnet burde have været taget op tidligere.
Og ikke først, når det er for sent.
Al seksuel reklame bør simpelthen forbydes, ligesom rygeforbuddet.
Jeg ville da gøre alt, hvad jeg kunne, for at sørge for, at det bliver kendt.
Brug lidt mere fornuft.
Altså, det er jo ikke helt sådan, at det hele er noget vrøvl.
Når man kommer fra USA, er det ikke altid alt, der er godt.
Man kan jo se, hvad der kommer ud af det.
Sund fornuft. Forældrene skal passe på deres børn.
Der har jeg ikke brug for nogen undersøgelse, der har jeg slet ikke brug for noget.
Så først og fremmest bør man oplyse om det. Jeg tror ikke, der er nogen, der ved noget om det.
For eksempel ved at vise det i nyhederne eller lave en dokumentarfilm om det.
Hvornår vil det menneskelige samfund endelig tage afstand fra Kinseys menneskeforagtende
forskning og rette opmærksomheden mod ofrene?
Dette var et par korte indblik i livet hos de drivende kræfter bag en snart indført obligatorisk seksualundervisning.
Jeg vil gerne takke vores studiegæster for deres medvirken og jer, kære seere, for at I var
med i dag og for jeres fremtidige medvirken.
For den, der elsker mennesker og børn, bliver modstand en pligt.