Tervetuloa, rakkaat katsojat, Panorama-elokuvastudioon. Tänään aiheena on varhainen seksualisointi.
Kuka niitä haluaa?
Mihin sitä tarvitaan?
Ja ennen kaikkea, mistä se oikeastaan on peräisin? Vieraana studiossani ovat
historianprofessori Michael Vogt ja tohtori Claudia Haunitz.
Panorama-Film edustaa eettisesti ja moraalisesti korkeatasoisia elokuvia.
Siksi ei ole helppoa esittää kaikkia tosiasioita, tapahtumien kulkua ja kestämättömiä käytäntöjä tämän aiheen
ympärillä niin avoimesti kuin tässä dokumentissa on tehty.
Jo pelkästään erilaisten tapahtumien mainitseminen on tämän elokuvan käsikirjoittajan ja
tuottajan Ivo Sasekin mukaan lähes moraalitonta.
Koska kuitenkin vallitsi yleinen käsitys, että kaikki nämä asiat tulevat leviämään myös maailmanlaajuisesti, ellei niitä
paljasteta armottomasti ja varhaisessa vaiheessa, Panorama-Film päätti kuitenkin julkaista tämän sensuroimattomana.
Emme siis toivo teille hyvää viihdettä tämän elokuvan parissa.
Joten kiinnittäkää turvavyöt ja muodostakaa oma mielipiteenne.
Aluksi ajallinen vertailu.
Lasten viettely – aikavertailu
Mutta jos joku johtaa yhdenkin näistä pienistä, jotka uskovat minuun, syntiin, sen henkilön olisi parempi,
että hänen kaulaansa ripustettaisiin myllynkivi ja hänet upotettaisiin meren syvyyksiin.
Katsokaa, ettette halveksi yhtäkään näistä pienistä, sillä minä sanon teille, että heidän enkelinsä taivaissa
katsovat aina minun Isäni kasvoja, joka on taivaissa.
Sillä totisesti, minä sanon teille: ennen kuin taivas ja maa katoavat, ei laista katoa edes yhtä jotaa
(kirjainta) tai yhtä viivaa, ennen kuin kaikki on tapahtunut.
Jokainen, joka opettaa ihmiskuntaa, käyttää valtaa sen yli.
Lapsemme ovat yhä enemmän koulutusviranomaisten, opettajakunnan ja viime aikoina myös ulkopuolisten niin
sanottujen seksuaalikasvattajien vaikutusvallan alaisina.
Mistä lähteistä ne tarkalleen ottaen ovat peräisin?
Joka etsii, se löytää.
Jeesuksen vakuuttavien sanojen ja tekojen ansiosta alkoi uusi aikakausi.
Tietävätkö nykypäivän opettajat vielä, mitä he tekevät, kun he – hänen voimakkaista varoituksistaan huolimatta – haluavat nyt
antaa kaikille lapsille seksuaalivalistusta ja seksuaalista stimulaatiota jo varhaisimmasta iästä
lähtien, eli lyhyesti sanottuna varhaisseksualisoida heidät?
Ovatko uudet seksuaalikasvatuksen asiantuntijat pätevämpiä kuin Jeesus Nasaretilainen?
Emmekö todellakaan ole vaarassa heidän johdollaan?
Onko teille, arvoisa katsoja, ylipäätään kerrottu maailmanlaajuisista pyrkimyksistä, joilla lapsia
pyritään seksualisoimaan jo varhaisimmasta iästä lähtien?
Aikojen muutos
Jälleen kerran on nimittäin tarkoitus rikkoa viimeinen tabu.
Seksuaalinen kanssakäyminen lasten, eli alaikäisten, kanssa on tarkoitus laillistaa ja edistää lainsäädännöllisesti.
Hengitys salpautuu rinnassamme, kun kuulemme arvostettujen seksuaalikasvattajien viimeisimmät ohjeet.
Johtavat pedagogit, kuten Helmut Kentler, opettavat, että nykyinen lastensuojelu on todellisuudessa lapsivihamielisyyttä.
Hän esittää uskomattoman väitteen, jonka mukaan seksi lasten kanssa ei ole hyväksikäyttöä, vaan lasten oikeus.
Lapsen oikeus seksuaalisten tarpeiden tyydyttämiseen.
Todellinen lastensuojelu on siis seksuaalisen itsemääräämisoikeuden suojelemista.
Tässä tapauksessa lasten hyväksikäyttö on kiistatta naamioitu kasvatuksena.
Aikojen muutos
Lastensuojelun aikataulujen vertailu
Lapset tarvitsisivat ”pornokompetenssia”!
Aikuisten tulisi keskustella lasten kanssa pornosta, katsoo saksalainen kasvatustieteilijä Carla Etchenberg.
Se vaatii jopa, aivan kuten Sveitsin nuorisosocialistit, että porno sisällytetään lasten opetukseen.
Antigenosidiliikkeen mukaan tällaisiin vaatimuksiin on vastattava tiukasti ja tinkimättömästi voimassa
olevalla lainsäädännöllä, juuri nyt ja tässä hetkessä.
Pornografia, rikoslain 197 §
1. Joka tarjoaa, näyttää, luovuttaa, asettaa saataville tai levittää radion tai television välityksellä alle 16-vuotiaalle
henkilölle pornografisia kirjoituksia, ääni- tai kuvatallenteita, kuvia, muita vastaavia esineitä tai
pornografisia esityksiä, rangaistaan vankeudella tai sakolla.
2. Joka julkisesti esittelee tai näyttää 1 kohdassa tarkoitettuja esineitä tai esityksiä tai tarjoaa
niitä muutoin kenellekään pyytämättä, tuomitaan sakkoon.
Lisäksi lapsia on suojeltava myös muilta pornografisilta tuotteilta, ja kaikkia on suojeltava joutumasta
katsomaan seksuaalisisältöisiä kuvia vastoin tahtoaan.
Katso myös 358 § sekä 25. maaliskuuta 1992 annetun televiestintäpalveluista annetun asetuksen 18a §:n 1 momentti.
Tämä periaate, kuten myös lasten oikeuksien puolesta toimiva järjestö AGB vaatii, on ennen kaikkea sovellettava
johdonmukaisesti matkapuhelinoperaattoreihin, koska nykyään kirjaimellisesti jokaisella lapsella on matkapuhelin taskussaan.
Keski-Sveitsin pedagogisen korkeakoulun seksuaalikasvatuksen ja koulun osaamiskeskuksen laatimasta
perusasiakirjasta ”Seksuaalikasvatus ja koulu” käy selvästi ilmi, mikä on sen tavoite lastemme suhteen.
Lapsi on seksuaalinen olento.
Seksuaalikasvatuksen perustana on määritelmä, jonka mukaan ihminen on kasvatusta tarvitseva seksuaalinen
olento, tai toisin sanoen se, että lapset ja nuoret tunnustetaan seksuaalisiksi olentoiksi.
Jo tämä ensimmäinen, periaatteessa vääristynyt johtopäätös avaa ovet pedofilialle.
Toisin sanoen se tarkoittaa, että niin kauan kuin lapsi pitää siitä, kaikki on sallittua.
Tästä esimerkki perusasiakirjasta ja osaamiskeskuksen verkkosivuilta.
Ikä 4–5 vuotta. Esikoulutaso esitetään seuraavasti.
Tällä hetkellä suosittuja ovat lääkärileikit, nautinnollinen itsetuntemus, itsestimulaatio, eli orgasmin kaltaiset reaktiot,
roolileikit, kuten perhe, jossa on kaksi isää tai kaksi äitiä, sekä suutelut, yhdyntä, eroottinen kiinnostus vanhempia kohtaan,
alastomuuden näyttäminen ja sukupuolielinten leikit, ensimmäisten syvimpien ystävyyssuhteiden ja rakkaussuhteiden kokeminen.
Tästä seuraavat seuraavat opetuksen painopisteet: a) Kehon osien, mukaan lukien sukupuolielinten, nimeäminen, b) kehon havainnointi
leikkimielisesti, mukaan lukien seksuaalinen kiihottuminen, c) ystävälliset suhteet, rajojen asettaminen, oman ja
muiden yksityisyyden kunnioittaminen, d) hedelmöitys, eli miten sukupuoliyhteys tapahtuu ja miten siitä syntyy lapsi.
Ja vieläpä neljä- tai viisivuotiaiden lasten kanssa.
Ikä 6–12 vuotta. Toimintaa ikätovereiden kanssa.
Toisen sukupuolen halveksunta tai hylkääminen.
Sukupuolirooleille tyypilliset käyttäytymismallit, joissakin tapauksissa voimakkaasti liioiteltuina.
Provosoiva tai aggressiivinen käyttäytyminen vastakkaista sukupuolta kohtaan.
Tabu-rikkomukset.
Tarvittaessa kiinnostus ja seksuaalinen vetovoima samaa sukupuolta kohtaan.
Milloin on valmis panemaan?
Tästä seuraavat seuraavat opetussisällöt: Seksuaalisuus ja kieli. Kiroussanat.
Kouluissa toimivien ulkopuolisten seksuaalikasvattajien haastattelusta kävi ilmi, että jokaiselle lapselle, iästä
riippumatta, annetaan tarkat tiedot siitä, mitä esimerkiksi anaaliseksi, siemensyöksy ja vielä paljon pahemmat
asiat ovat, jos lapsi on vain kuullut tällaisia termejä mutta ei ole ymmärtänyt niiden merkitystä.
Hedelmöitys, raskaus, synnytys.
Erilaiset ystävyys-, parisuhde- ja elämäntavat.
Täällä lapsille siis iskostetaan kaikki nämä uudelleen määritellyt poikkeavuudet normaalina.
Ja mikä on vielä paljon vakavampaa, kaikki, mikä tähän asti on ollut normaalia, julistetaan epänormaaliksi ja laittomaksi.
Sukupuoliroolit, roolimallit – kuten esimerkiksi työssäkäyvä äiti tai keittiössä kokkaava isä – sekä seksuaalinen suuntautuminen.
Täällä kaiken pitäisi olla sallittua, kunhan se on hauskaa.
Ensimmäiset kuukautiset, ensimmäinen siemensyöksy, HIV, AIDS, sukupuolitaudit, seksuaalinen häirintä, väkivalta, itsetyydytys,
erityisesti poikien, mutta myös tyttöjen keskuudessa.
Ja sitä pidetään täysin normaalina ja jopa tärkeänä.
Ikä: 12–16 vuotta.
Sosiaalinen muutos, jolla tarkoitetaan tässä itsenäistymistä ja irtautumista vanhempien kodista.
Kiinnostus seksuaalisten käytäntöjen yksityiskohtaista tietoa kohtaan kasvaa.
Tarvittaessa tietoinen altistuminen pornografialle.
Kuinka monta asentoa seksissä on ja mikä niistä on paras?
Lihottaako siemennesteen nieleminen?
Tässä lopetamme luettelon eettisistä syistä.
Opetussisältö on joka tapauksessa suunniteltu niin tarkasti vastaamaan lasten ja nuorten kaikkea sitä toivotonta höpötystä,
että lopulta jokaisen päässä on todellakin kaikenlaista roskaa.
Tästä esimerkki perusasiakirjasta ja osaamiskeskuksen verkkosivuilta.
Kehitysvaihe, itsestimulaatio.
Toisin sanoen ne aiheuttavat orgasmin kaltaisia reaktioita.
Käyttäytyminen?
Kehon eri alueiden löytäminen uusien nautintotunteiden lähteenä.
Tietoiset, toistuvat kehon osien, myös sukupuolielinten, manipuloinnit.
Sukupuoliroolien leikkisä tutkiminen roolileikkien avulla, esimerkiksi isä-äiti-leikit.
Perhe, jossa on kaksi äitiä, kaksi isää ja yksi vanhempi.
Rakastuminen, yhdyntä.
Tai leikkimällä lääkäriä.
Myös toisen ruumiin tutkiminen.
Luonnollisen uteliaisuuden tyydyttäminen.
Aikojen muutos
Samaan aikaan pedofiileihin läheisesti liittyvät nuorisosocialistit laativat kannanottoa, jossa he Tanja Walissan
mukaan vaativat uutta lähestymistapaa pornografia-aiheeseen.
Tähän kuuluu myös se, että jo 10–12-vuotiaiden pitäisi katsoa pornoa seksuaalikasvatuksen tunneilla.
Vaikka tämä vaatimus herätti aluksi suuttumusta kouluviranomaisissa, jää nähtäväksi, kuinka kauan tämä
suuttumus kestää Juso-liikkeen jatkuvan painostuksen alla.
Myös aids-valistuksen, lasten oikeuksien tai seksuaalisen suuntautumisen opetuksen nimissä kouluissa kehitetään parhaillaan
ympäri Eurooppaa uusia oppimateriaaleja, joissa lasten varhainen valistus ja varhainen
seksualisointi on määritelty pakolliseksi sisällöksi.
Professori Vogt, mistä tämä kansainvälisesti levinnyt seksuaalikasvatusideologia on yhtäkkiä tullut?
Syntyikö se yhtäkkiä?
Ei, ei suinkaan.
Seksitutkija Alfred C. Kinsey otti sen käyttöön jo vuonna 1939 Yhdysvalloissa – missäpä muuallakaan? –
erittäin sinnikkään ja huolellisen työn tuloksena.
Alfred Kinseyä on, jos muistan oikein, toistuvasti kutsuttu 1900-luvun merkittävimmäksi seksuaalitutkijaksi.
Oletteko samaa mieltä?
En todellakaan pitäisi häntä tärkeimpänä seksuaalitutkijana – syistä, joista puhumme vielä myöhemmin –, mutta
varmasti vaikutusvaltaisimpana tekijänä niin sanotun yhteiskunnallis-seksuaalisen mielipiteenmuodostuksen kannalta.
Loppujen lopuksi lähes kaikki uudemmat seksuaalikasvatusohjelmat perustuvat Kinseyn tutkimuksiin.
Tohtori Haunit, olette praktikoiva lääkäri.
Mitä Kinseyn lukuisista teoreettisista väitteistä haluaisitte omasta näkökulmastanne tarkastella hieman tarkemmin?
Tohtori Haunitin näkemyksen mukaan kaikki on mahdollista.
Tämä niin sanottu moderni ajattelutapa on vaikuttanut Kinseyn näkemyksiin seksistä ja seksuaalisuudesta.
Käytännössä on kuitenkin käynyt ilmi, että tämä ajattelutapa on äärimmäisen vaarallinen, koska se on
johtanut ja johtaa edelleen lukemattomiin rikoksiin.
Kinsyn pääteokset todistavat tämän mustana valkoisella.
Kyseessä on Kinsey-raportti, joka koostuu kahdesta kirjasta: ensinnäkin teoksesta *Sexual Behaviour of the Male*.
Miehen seksuaalinen käyttäytyminen ja toiseksi naisen seksuaalinen käyttäytyminen.
Näillä teoksillaan Dr. Sex, kuten häntä myös kutsuttiin, vaikutti todellakin lähes koko maailman seksuaaliseen ajatteluun.
Mies siis, jonka sanat vaikuttivat moniin kansakuntiin.
Mies, jonka opetukset alkavat vasta nykypäivänä todella kantaa hedelmää.
Kinsey oli seksuaalisen vapaan ajattelun isä.
Mutta kuka Kinsey oikeastaan oli?
Mikään kysymys ei voisi olla tällä hetkellä tärkeämpi kuin tämä, sillä Kinseyn sanat ja opetukset vaikuttavat maailmanlaajuisesti
yhtä laajasti kuin Jeesus Kristuksen sanat ja opetukset, paitsi että ne ovat täysin vastakkaisia jälkimmäisten kanssa.
Kumpi näistä kahdesta on luotettavampi?
Tunnemme Jeesus Kristuksen sanat ja teot, jotka johtivat uuden aikakauden alkamiseen.
Mutta mitä tarkalleen ottaen ovat Kinseyn sanat ja teokset?
Studiovieraamme ja muutamat lyhyet uusintakuvaukset auttavat meitä etsinnässä.
Kinsey tarkasteli elämänsä aikana yli 18 500 seksuaalista tapaustutkimusta, joissa keskityttiin erityisesti
alaikäisiin, jotta ne saataisiin levitettyä suurelle yleisölle.
Kinsyn tärkein tavoite oli seksuaalinen monimuotoisuus.
Hän kutsui itseään kuitenkin konservatiiviseksi tutkijaksi.
Vuonna 1997 Spiegel-lehti paljasti kuitenkin Kinseyn uskomattoman kaksoiselämän.
Historioitsija James Jonesin kirjoittama Kinsey-elämäkerta osoittaa, että seksitutkija Kinsey antoi salaa vapaat kädet
homoseksuaalisille ja sadomasokistisille harrastuksilleen.
Tästä Kinseyn raportista käy ilmi, että hän nuorena partiopäällikkönä antoi vapaasti vallan
voyeuristisille ja ekshibitionistisille taipumuksilleen.
Kun Kinsey oli syvän vihan vallassa lähtenyt kristillisestä vanhempiensa kodista, hän kokosi ympärilleen
työntekijöitä tutkiakseen tieteellisesti ihmisten, mutta ennen kaikkea alaikäisten lasten, seksuaalista käyttäytymistä.
Jokaisen hänen työntekijänsä oli kerrottava täysin avoimesti seksielämästään ja käyttäytymisestään.
Ja talonsa salaisessa huoneessa Kinsey järjesti säännöllisesti ryhmäseksileikkejä
työntekijöidensä ja valikoitujen vieraidensa kanssa.
Ja hän pakotti jopa oman vaimonsa osallistumaan siihen.
Kinsey antoi ammattimaisen kuvausryhmän kuvata homoseksuaalisia, heteroseksuaalisia ja sadomasokistisia kohtauksia.
Vaikka paineet olivat sairastuttavia, hänen alaisensa suostuivat siihen, koska he pelkäsivät uransa puolesta.
Kinseyn palveluksessa oli esimerkiksi Clyde Martin, jolla ei kuitenkaan ollut minkäänlaista tilastotieteen alan koulutusta.
Siitä huolimatta hän vastasi kaikkien tietojen tilastollisesta analyysistä.
Koko hanke rahoitettiin vieläpä juutalaisen Rockefeller-säätiön toimesta.
He väittivät tosin jälkikäteen toistuvasti, että olivat vaatineet ammattimaista tilastotieteilijää.
Kinsey ei kuitenkaan suostunut mihinkään lähestymistapaan.
Kinsey itse kärsi äärimmäisestä sadomasokismista.
Hänen väitetään toistuvasti suorittaneen väkivaltaisia ja poikkeuksellisen
tuskallisia toimenpiteitä omiin sukupuolielimiinsä.
Sen lisäksi, että hänellä oli homoseksuaalisia suhteita työtovereihinsa, kuten Pomeroyhin ja
Martiniin, hän viihtyi Chicagon homoyhteisössä.
Kauhistuttava propagandisti – aikakausien vertailu
Kinsey laati tieteellisiä tutkimuksiaan varten kattavia kyselylomakkeita.
Näistä käy ilmi, että Kinsey oli vakaasti sitä mieltä, että jokainen ihminen on jossain vaiheessa harjoittanut
perverssejä käytäntöjä, ylläpitänyt avioliiton ulkopuolisia suhteita tai kokenut väkivaltaisia sadistisia kokemuksia.
Samoin se, että jokainen on jossain vaiheessa kokenut seksuaalisia kokemuksia saman
sukupuolen edustajan, eläinten tai lasten kanssa.
Hänen kyselylomakkeissaan ei ollut lainkaan tilaa, jossa vastaajat olisivat voineet kiertää tällaisia järjettömyyksiä.
Ja kun he lopulta olivat myöntäneet asian, Kinsey sai heidät lopulta täysin otteeseensa.
Vaikka Kinsey väitti saaneensa seksuaalitutkimustensa tulokset laajalta yleisöltä, hän rajoittui todellisuudessa yleensä
haastattelemaan prostituoituja, homoseksuaaleja, vankilavangeja ja ”alamaailman” ihmisiä, kuten hän heitä kutsui.
Kinsey oli siis todistettavasti tilastoväärennösten tekijä.
Vaikka Kinseyn seksuaalitutkimukset oli tarkoitettu avioliittoon valmistaviin kursseihin, aiheita kuten raskaus,
synnytys ja imetys – eli asioita, joiden olisi oikeastaan kuulunut kurssin sisältöön – ei käsitelty lainkaan.
Kinsey oli yksinkertaisesti seksuaalisesti sairas.
Mies, joka opettajana käytti väärin ammatillista auktoriteettiaan manipuloivalla ja aggressiivisella tavalla.
Kun Kinsey yritti 1940-luvulla tuoda julkisuuteen yli 350 kysymystään seksuaalisesta käyttäytymisestä, hänen
oli erittäin vaikea saada yhteyttä tavallisiin ihmisiin.
Hän sai huomattavasti helpommin käsiinsä tietoja epätavallista elämää viettävistä ihmisistä.
Ja näin syntyi harhaanjohtava ja harhaanjohtava kuva siitä, että 95 % kaikista
amerikkalaisista miehistä olisi seksuaalirikollisia.
69 % prostituoitujen asiakkaista olisi kanta-asiakkaita.
37 %:lla olisi jo ollut homoseksuaalisia kokemuksia.
Ja 17 % kaikista yhdysvaltalaisista maanviljelijöistä olisi kuulemma harrastanut seksiä eläinten kanssa.
Vasta vuonna 1981 media-asiantuntija tohtori Judith Reismann onnistui paljastamaan nämä vakavat
metodologiset väärinkäytökset Kinseyn tutkimuksessa.
Erityisen huomion herätti se, että suuri osa Kinseyn aineistosta oli peräisin pedokrikollisilta,
toisin sanoen rikollisilta lasten hyväksikäyttäjiltä.
Kyselyä ei siis suoritettu väestön keskuudessa, vaan pedofiilien keskuudessa.
Siitä huolimatta Kinseyn teokset muodostavat yhä tänäkin päivänä maailmanlaajuisesti seksuaalitutkimuksen
keskeisimmän, niin sanotun tieteellisen perustan.
Jopa perusasiakirja ”Seksuaalikasvatus ja koulu”, johon Sveitsin opetussuunnitelma 21 nyt perustuu, toteaa otsikon
”Peruskoulu” alla, että käsitys lapsuuden vaiheesta, jossa seksuaalisuus olisi lepotilassa, on kumottu empiirisesti.
”Empiirisesti” tarkoittaa ”kokeiden perusteella”.
Mutta juuri Kinseyn kokeiden kokoelma on viime kädessä myös Opetussuunnitelma 21:n ja lähes kaikkien
maailmanlaajuisten seksuaalikasvatusohjelmien perustana.
Useimmat rehtorit eivät kuitenkaan tiedä, mihin nämä väitteet perustuvat.
Mitä mieltä olette pakollisesta seksuaalikasvatuksesta neljävuotiaista lähtien?
Silloin on vielä nuori, ja se on mielestäni yksinkertaisesti liian aikaista.
Minusta se on hölynpölyä, rehellisesti sanottuna.
Meillä on itse kaksi lasta.
Pikkuinen on kolme, isompi ei ole vielä edes viisi.
Enkä todellakaan tiedä, mitä hänen pitäisi tehdä sen kanssa.
No, meidän mielestämme se ei ole lainkaan oikein.
En kannata sitä.
Se on joka tapauksessa… se on oikeastaan vitsi.
Minusta se ei ole hyvä juttu, koska mielestäni he ovat vasta nelivuotiaita – mitä he sillä tekisivät ja niin edelleen.
Tarkoitan, että siitä ei ole heille mitään hyötyä.
Eikä se oikeastaan ole ikään liittyen ollenkaan mikään aihe, vai mitä?
4- ja 6-vuotiaille sekä päiväkodin lapsille.
Se olisi vähän liian aikaista, sanoisin. Nelivuotiaana he sanovat: ”Ei, en pidä siitä.”
Ei, en pidä siitä, en pidä siitä. Meillä ei ainakaan. Meillä se ei tule edes kysymykseen.
Minäkään en pidä siitä, että lapset joutuvat jo varhaisessa iässä keskittymään seksuaalisuuteen. Minusta se ei ole hyväksyttävää.
Neljä vuotta? Hehän haluavat vielä oppia, leikkiä ja olla lapsia.
Heillä on kuitenkin mielessään jotain muuta.
Tarkoitan, että kyse on jo asenteesta. No, se ei todellakaan käy päinsä.
En todellakaan halua, että heille kerrotaan asiasta niin aikaisin. En todellakaan halua sitä. Vastustan sitä täysin.
Jo päiväkodissa – minusta se on todella ikävää.
Minusta se on tyhmää. Ihan totta.
Aivan liian aikaista, se ei sovi lapselle. Lapsen pitää leikkiä.
Lapsen pitäisi leikkiä kadulla eikä miettiä mitään sellaista.
Mitä mieltä olette siitä, että varhaisen seksualisoinnin seurauksena lasten pitäisi harrastaa seksuaalista kanssakäymistä?
En voi edes kuvitella sitä, koska se on todella epänormaalia, siis epäinhimillistä.
Mahdotonta.
Juuri niin, se on todella ikävää, että on ehkä ihmisiä, jotka saattavat jopa kiihottua tällaisesta tilanteesta.
En ollut lainkaan ajatellut sitä.
Mutta sehän on kauheinta, mitä voisin kuvitella.
On todella järkyttävää kuulla tuota.
Se on jotenkin aika outoa.
Se ei todellakaan ole hyvä asia.
Mutta jos minun pitäisi nyt lähettää lapseni päiväkotiin tietäen tämän, se saisi minut vain raivoon.
En tosin tiedä, mitä tekisin siinä tapauksessa.
Huono, ei hyvä. Mitä? Tuo on mielestäni aika äärimmäistä. En ollut siitä tietoinen. No, sitten pidän siitä vielä vähemmän.
Jos joku tekee pahaa lapselle, joka ei ehkä edes osaa vielä itse kävellä, siinä se minulle loppuu.
Kyllä, juuri ne, ne saavat karvat nousemaan pystyyn.
Ei, en pidä siitä. Se on, no, ei, olen siinä asiassa täysin sitä mieltä.
Tällainen tutkimus on täyttä hölynpölyä.
Kun tarkastelen koko asiaa terveellä järjellä, tiedän, että se on pelkkää hölynpölyä.
Kyllä, kysyn tavallisilta vanhemmilta, joilla on lapsia ja jotka tietävät, miten lapset kehittyvät.
Minun ei tarvitse kannustaa lasta seksuaalisuuteen.
Teoksessaan *Sexual Behaviour of the Human Male* Kinsey toteaa, että hänen kirjassaan on aineistoa vain 5 300
valkoisesta miehestä ja nuoresta, vaikka hänellä onkin hallussaan aineistoa 6 300 miehestä.
Alan Welles, yksi Yhdysvaltojen tunnetuimmista tilastotieteilijöistä, analysoi tämän väitteen ja päätyi siihen
tulokseen, että kirjassa mainitaan vain 4120 henkilöä.
Tutkimuksista puuttuivat kuitenkin kauttaaltaan esimerkiksi tutkittavien tarkka ikärakenne ja seksuaalinen suuntautuminen.
Vaikka Kinsey väitti toistuvasti itsepäisesti, että hänen tietonsa olivat edustavia 1940-luvun yhdysvaltalaiselle
väestölle, tarkka tutkimus paljasti, että teos *Sexual Behaviour of the Human Male* käsittelee ainoastaan tietoja, jotka koskevat
epäedustavia ja osittain hyvin epäilyttäviä marginaaliryhmiä.
Noin 1 400 rikoksentekijää eri Yhdysvaltain osavaltioiden vankiloista.
Monet heistä olivat vankilassa lasten seksuaalisen hyväksikäytön vuoksi.
Sitten tohtori Judith Reisman arvioi, että homoseksuaalisten miesten osuus oli noin 630.
Lisäksi löydettiin 200 niin sanottua seksuaalipsykopaattia.
Lisäksi 329 rikoksentekijää, jotka oli tuomittu muista rikoksista.
Mutta myös, ainakin, 317 poikalasta, joiden ikä oli 2 kuukaudesta 15 vuoteen ja jotka olivat
joutuneet seksuaalisen hyväksikäytön uhreiksi.
Mutta epäiltiin, että takana oli jotain enemmän.
Sitten taas 350 oppilasta, joilla on poikkeavaa käyttäytymistä.
Lopuksi oli vielä yksi rikollisryhmä, jonka Kinsey luokitteli yksinkertaisesti alamaailmaksi.
Selvä tapaus valheellisesta propagandasta tilastoväärennösten avulla.
Kun Kinseyä kritisoitiin toistuvasti tästä syystä, hän totesi, että tämä käsitys perustuu vanhaan virhepäätelmään,
jonka mukaan rikolliset olisivat erilaisia kuin muu väestö.
Seksuaalitutkimusta koskeviin tilastollisiin kyselyihin on vastannut suurelta osin pedofiilejä.
Teidän vastauksianne pidettiin sitten tavallisten kansalaisten vastauksina. Mitä mieltä olette tästä?
En todellakaan pidä siitä.
No, se, että tällaisista ääritapauksista käytännössä johdetaan jokin periaate – en pidä siitä lainkaan. En todellakaan.
Kyllä, se on sairasta. No, miksi tällaisilta ryhmiltä kysytään? Se ei ole lainkaan edustava otos.
No, tuo on outoa. Täysin mahdotonta. Niin, minustakin.
Hän uskoo, että monet ihmiset olisivat kauhistuneita, jos he tietäisivät tällaisesta asiasta.
Silloin he vastaisivat aivan eri tavalla, jos tietäisivät, että hänellä on oikeastaan niin huono
tausta tai että hän on elänyt sellaista elämää.
Se on todellakin kauheaa.
Mutta se, että nämä kyselyt rajoitetaan nyt juuri tähän tiettyyn henkilöryhmään, on tietysti niin, että se ei
tietenkään lainkaan heijasta enemmistön mielipidettä.
Kyllä, en voi asettua pedofiilin asemaan.
No, tämä tilasto, jonka mukaan eroja ei ole, yllättää minua hieman.
Ja tämä herättää tietysti kysymyksen siitä, toimiiko tämä ennaltaehkäisyn malli sitten.
Ei, heitä ei pitäisi edes kysyä.
No, en voi kuvitella sitä, koska nämä ihmiset ovat sairaita.
Ja väestö ei yleisesti ottaen ole sairas.
Tutkimuksiin liittyvä ongelma. Voiko ihmisille laittaa mitä tahansa suuhun, vai mitä?
En pidä siitä kovinkaan paljon.
Minusta ei ole oikein, että heidän mielipidettään otetaan huomioon.
No, hehän eivät ole päteviä ihmisiä.
Juuri ne, jotka ovat aiheella oikeastaan satuttaneet muita lapsia tai muita ihmisiä, että heitä kysytään asiasta – en nyt
tiedä, olisiko se järkevää tai sopisiko se oikeastaan aiheeseen.
Tarkoitan, että he ovat sairaita ihmisiä, mutta heillä ei ole mitään asiaa julkisuuteen.
Kyllä, koska kun on kyse siitä sairaudesta Kuussa, niin hehän ovat siellä... .
Miten hänen mielestään voidaan torjua varhaista seksualisointia?
Minä ainakin nostaisin metelin, koska siinä olen todellakin aika hyvä.
Koska se ei ole vain minun ongelmani, vaan meidän kaikkien ongelma.
He ovat meidän lapsiamme, heistä tulee seuraava sukupolvi, he ovat tulevaisuutemme.
Joka tapauksessa, asialle on tehtävä jotain.
No, istua kotona, katsella televisiota ja sanoa, että kyllä se jotenkin hoituu. Se ei vain hoidu.
Mielestäni on reagoitava aikaisemmin ja ryhdyttävä toimenpiteisiin, jotta tällaista ei pääse tapahtumaan.
Hylkääminen on helppoa.
Kieltää, kyllä.
Ne, jotka tekevät rikoksia lapsia kohtaan, tulisi oikeudellisesti rangaista mahdollisimman
nopeasti ja ankarasti. Heitä tulisi asettaa syytteeseen.
Toisin sanoen, ei ehdollista rangaistusta tai muita vastaavia toimenpiteitä, vaan ne on yksinkertaisesti
poistettava liikenteestä välittömästi ja päättäväisesti.
Mielestäni vanhempien on pidettävä yhtä ja vastustettava tätä, koska se ei ole hyväksyttävää. Se on todella paha asia.
Otetaanpa heidät vain väliaikaisesti pois koulusta.
Se on ihan yksinkertaista. En todellakaan aio sietää tällaista.
Eikä varsinkaan herrojen mielipiteeseen.
Kyllä, kieltäisin sen lapseltani.
Tällaista vastaan on oltava.
Mielestäni kansan pitäisi todella ryhtyä toimeen ja puuttua tällaiseen asiaan.
Juuri vanhemmat – varsinkin jos heidän lapsensa ovat tällaisissa laitoksissa – minun on
sanottava, että luultavasti ottaisin lapseni sieltä pois.
Sillä se, mitä he tekevät salaa, on jo sinänsä häpeällistä. Vuonna 1965 ilmestyneessä kirjassaan *Sex Offenders* Kinsey
puolustaa lasten seksuaalista hyväksikäyttöä seuraavin sanoin:
Se kauhu, jolla yhteiskuntamme suhtautuu aikuiseen, joka harrastaa seksuaalista
kanssakäymistä pienten lasten kanssa, on alkanut lieventyä.
Kun tarkastelemme muiden nisäkkäiden käyttäytymistä, aikuisten ja epäkypsien eläinten välinen seksuaalinen toiminta on
yleistä ja näyttää olevan biologiselta kannalta normaalia.
Kuulimmeko juuri väärin?
Oliko ihminen Kinseyn mielestä vain eräs nisäkäslaji muiden joukossa?
Alfred C. Kinsey on asettanut meidät kaikki samalle tasolle esimerkiksi apinoiden, jänisten, koirien ja sikojen kanssa.
Kinsey-ryhmä kuitenkin meni empiirisen tieteellisen lähestymistavan mukaisesti vielä askeleen
pidemmälle ja julisti, että kaikki seksuaalinen väkivalta olisi osa normaalia nisäkkäiden perimää.
Kinseyn mukaan tästä seuraa loogisesti, että jos vanhemmat eivät puuttuisi asiaan, raiskaus olisi
nuorille tytöille tai naisille miellyttävä kokemus.
Aikojen muutos. Kristus vai Kinsey?
Tohtori Judith Reismann korosti Kinsey-tutkimuksissaan, että tämän tutkimuksen äärimmäinen seksuaalisen hyväksikäytön
vähättely vaikutti jopa Yhdysvaltain lainsäädäntöön, minkä seurauksena esimerkiksi raiskaus
määriteltiin uudelleen ja rangaistuksia lievennettiin.
Kinsey jopa pilkkasi FBI:tä, kun se varoitti vuonna 1950 seksuaalirikosten lisääntymisestä.
Hän vähätteli lapsia kohtaan tehtyjä kauhistuttavia rikoksia ja julisti röyhkeästi, että aikuisten
hysteria oli aiheuttanut huomattavasti suuremman vahingon.
On vaikea ymmärtää, miksi lapsen pitäisi järkyttyä siitä, että hänen sukupuolielimiinsä kosketetaan.
Ja jopa se, että sen pitäisi olla järkyttävää nimenomaan seksuaalisten tekojen vuoksi.
Ellei kyseessä ole kulttuurinen vaikutus.
Alfred C. Kinseyn pääasiassa lapsia kohtaan tuntema seksuaalinen kiintymys tuli selvästi esiin 1 888 seksuaalista tapaustutkimusta
käsittelevässä aineistossa, joka koski 5 kuukauden ikäisistä murrosiän ohittaneisiin poikiin sekä 2–15-vuotiaita 147 tyttöä.
Kokeiden perustana oli se, että pojat ja tytöt saivat seksuaalista stimulaatiota tai stimuloivat
itseään, samalla kun pedofiilitarkkailijat mittasivat sekuntikellolla aikaa orgasmin saavuttamiseen.
Aikojen muutos. Kristus vai Kinsey?
Kinsey tosin kiisti, että hän olisi itse suorittanut nämä testit.
Tämä väite ei kuitenkaan vapauta häntä syyllisyydestä sen enempää kuin se vapauttaisi henkilöä, joka ei itse ole
tehnyt murhaa, mutta on antanut palkkamurhaajan suorittaa sen.
Myös 10.8.1998 esitetyssä BBC:n dokumentissa tutkittiin Kinseyn tapausta.
Erään iäkkään naisen, jota kutsuttiin vain nimellä Esther, kertomus vaikutti ehdottomasti vakuuttavalta.
Olin vielä pieni tyttö.
Kinsey tuli vanhempieni luokse.
Isäni ja isoisäni hyväksikäyttivät minua seksuaalisesti.
Seksuaalista käyttäytymistäni mitattiin sekuntikellolla ja kuvattiin videolle.
Koko asia lähetettiin Kinseylle.
En koskaan päässyt siitä yli.
Yksi tutkimusryhmän jäsen, Paul Gebhardt, myönsi vuonna 1992 eräässä haastattelussa, että Kinseyn tutkimusryhmä
rekrytoi pedofiilejä kerätäkseen tieteellistä tietoa niin sanotusta normaalista lasten kanssa harrastetusta seksistä.
Hän sanoi, että pyysimme teitä – ja hän tarkoitti tällä lasten hyväksikäyttäjiä – tekemään havaintoja, tekemään muistiinpanoja
ja, jos mahdollista, ottamaan aikaa ja kertomaan sitten meille.
Aikojen muutos. Kristus vai Kinsey?
Judith Reismannin tutkimusten mukaan lapsia olisi hyväksikäytetty kuukausien ja vuosien ajan, ja heidän
kiduttajiensa tekemät muistiinpanot olisi toimitettu Kinseylle tieteellisinä aineistoina.
Kinsey on saanut suurimman osan tiedoistaan lasten seksuaalisesta käyttäytymisestä sarjaraiskaajalta, herra Greeniltä.
Hänen kokemustensa perusteella kehitettiin myös vauvojen ja pienten poikien seksuaalisen orgasmin tyypit.
Kinseyn väitetään myös olleen säännöllisessä yhteydessä kaikenlaisiin lasten hyväksikäyttöön syyllistyneisiin
rikollisjärjestöihin sekä lapsia hyväksikäyttäviin opettajiin, pedofiileihin isiin ja
äiteihin sekä Yhdysvalloissa että sen ulkopuolella.
Onko teillä tarkempia tietoja asiasta?
Voi kyllä.
Vuosina 1936–1956 Kinsey oli todistettavasti säännöllisessä kirjeenvaihdossa Friedrich von Baluseckin
kanssa, joka oli pedofiilinen uskonnonopettaja Brandenburgin evankelisessa kirkossa Saksassa.
Hän joutui vuonna 1957 Berliinissä oikeuteen useista lasten hyväksikäyttötapauksista.
Heidän joukossaan oli jopa hänen 11-vuotias tyttärensä sekä epäilty, jota syytettiin 10-vuotiaan tytön murhasta.
FBI otti yhteyttä Interpoliin, kun se havaitsi, että Baluseck oli yli 20 vuoden ajan toimittanut Kinseylle
yksityiskohtaisia tietoja 9–14-vuotiaisiin tyttöihin ja poikiin kohdistuneista seksuaalisista hyväksikäytöistään.
Kinsey kuitenkin kieltäytyi luovuttamasta seksipäiväkirjaa sillä verukkeella, ettei hän
halunnut vahingoittaa pedokrikollisen hyvää mainetta.
Kun korkein tuomari esitti oikeudenkäynnissä syytöksen, jonka mukaan von Baluseck olisi hyväksikäyttänyt
lapsia tehdäkseen vaikutuksen Kinseyyn, tämä vastasi: Kinsey itse olihan pyytänyt minua tekemään niin.
Berliner Morgenpost -lehti kirjoitti 16. toukokuuta 1957 sivulla 3, että Kinseyn olisi pitänyt tehdä rikosilmoitus Baluseckista.
Lähes kaikki nykyiset seksuaalikasvatusohjelmat viittaavat suoraan tai epäsuorasti Kinseyyn. On jo aika, että yhteiskuntamme
lopultakin irrottautuu Kinseystä ja hänen rikollisesta perustutkimuksestaan ja kääntää huomionsa
hyväksikäytettyihin uhreihin sen sijaan, että keskittyisi vaistojen ohjaamiin tekijöihin.
Lasten kiduttaminen seksuaalikasvatuksen maailmanlaajuisena tutkimusperustana.
Se, mitä Alfred C. Kinsey kutsui ”normaaliksi lasten seksiksi”, ei ollut muuta kuin lasten seksuaalista kidutusta.
Kinseyllä oli intohimoinen ja perverssi kiinnostus orgasmin saavuttamiseen, etenkin alaikäisten, eli
murrosikää edeltävien poikien, osalta ilman siemensyöksyä.
Judith Reismannin tutkimusten pohjalta syntyi järkyttävä dokumenttielokuva *The Children of Table 34*, joka
käsittelee kuuluisaa taulukkoa 34, jossa paljastettiin kauhistuttavia yksityiskohtia lasten uhrien suojelemiseksi.
Tiiviissä yhteistyössä Mr. Greenin kanssa – jonka BBC:n tiimi paljasti Rex Kingiksi, sarjaraiskaajaksi, joka oli
hyväksikäyttänyt seksuaalisesti yli 800 poikaa ja tyttöä – olemme päätyneet tähän pirulliseen taulukkoon 34.
Siinä Kinsey esitti tietoja peräti 317 poikavauvan ja -lapsen kyvystä saada orgasmi.
Aikojen muutos. Kristus vai Kinsey?
Kinseyn mukaan 32 % 2–12 kuukauden ikäisistä vauvoista, eli vähintään noin 270–300 tällaiseen
hyväksikäyttöön joutunutta vauvaa, olisi saavuttanut orgasmin.
Ja sitten vielä jotain vieläkin käsittämättömämpää.
Kinsey valitti samassa hengähdyksessä, että on olemassa lukuisia esiteini-ikäisiä, eli murrosikää edeltäviä
lapsia, jotka eivät saavuttaneet orgasmia edes jatkuvan, monipuolisen ja toistuvan stimulaation avulla.
Aikojen muutos. Kristus vai Kinsey?
Tällaiset tulokset ovat voineet syntyä yksinomaan äärimmäisen vakavien ihmisoikeusrikkomusten seurauksena, jotka
ilmenivät piittaamattomana seksuaalisena pakottamisena.
Mutta tämä oli vasta alkua.
Kinsey ja hänen tarkkailijansa – eli siis lasten hyväksikäyttäjät – olivat kiinnostuneita
ennen kaikkea moninkertaisista orgasmeista.
Luettelossa on siis 5 kuukauden ikäisiä vauvoja ja 14-vuotiaita lapsia.
Joita niin sanotusti tarkkailtiin yli 24 tunnin ajan.
Tällä menetelmällä 11 kuukauden ikäisiltä vauvoilta saatiin aikaan peräti 14 orgasmia 38 minuutin aikana ja
kaksivuotiailta pikkulapsilta 7 orgasmia 9 minuutin aikana.
Kun otetaan huomioon nämä kieroutuneet lasten kidutukset, jotka vieläpä tehdään perustutkimuksen nimissä, ei
voi muuta kuin peittää silmät ja korvat ja ainakin nyt kutsua oikeusviranomaiset paikalle.
Miksi näitä tekijöitä ei ole jo kauan sitten tuomittu vakavasta pedofiliasta?
Nämä ovat niiden seksuaalikasvattajien isien tekoja ja saavutuksia, jotka juuri nykyään pyrkivät pakottamaan lapsemme
ja nuoremme maailmanlaajuiseen varhaiseen seksualisointiin.
He seuraavat näin kaikkein vakavimpien lasten hyväksikäyttöön syyllistyneiden huijareiden jalanjälkiä.
Jokainen puu kasvaa siemenensä mukaiseksi.
Ja siksi varhainen seksualisointi leviää maailmanlaajuisesti täsmälleen samalla tavalla,
ellei sitä hillitä ja estetä kaikin voimin.
Jos emme onnistu tukahduttamaan jo alkuunsa jokaista varhaista seksualisointiyritystä tai pakotettua
seksuaalikasvatusta, jälkimmäinen tulee todennäköisesti olemaan vielä pahempi kuin ensimmäinen.
Jos kuitenkin joku ajattelee, että tämä synkkä ennuste onkin hieman liioiteltu, hänen on otettava huomioon,
että Kinsey ja hänen rikoskumppaninsa eivät olleet läheskään tyytyväisiä saavutettuihin tuloksiin.
Siksi he väittivät: on varmaa, että vielä suurempi osa pojista olisi voinut kokea
moninkertaisia orgasmeja, jos tilanne olisi sen sallinut.
Sen jälkeen, kun 4-vuotiaalta ja 13-vuotiaalta pojalta oli pakotettu 26 orgasmia 24 tunnin aikana, Kinsey-raportti
toteaa tyytymättömänä, että jopa nuorimmat, viiden kuukauden ikäiset vauvat, kykenevät tällaisiin toistuviin reaktioihin.
Samassa aikayksikössä olisi kuitenkin ollut mahdollista saavuttaa vielä enemmän.
Aikojen muutos. Kristus vai Kinsey?
Neutraali tieteellinen tutkimus osoitti jo kauan sitten, että liiallinen seksuaalinen aktiivisuus johtaa ennemmin tai myöhemmin
vaarallisiin aivojen pehmenemiseen ja hermosto-ongelmiin.
Tohtori Hirsch, mitä mahtaa tapahtua kehittymättömässä ruumiissa, mitä lapsen sielussa, kun
häntä hyväksikäytetään näin dramaattisella tavalla?
Tiedän erityisesti yhden tuoreen tieteellisen julkaisun, jonka on laatinut prof. dr. Remschmidt Marburgin Philips-yliopiston
lasten- ja nuorisopsykiatrian klinikalta ja joka julkaistiin Deutsche Ärzteblatt -lehdessä 29. huhtikuuta 2011.
Tässä yhteydessä professori Remschmidt korostaa, että jo yleinen henkinen ja fyysinen kaltoinkohtelu –
puhumattakaan lapsuudessa tapahtuneesta seksuaalisesta hyväksikäytöstä – jättää aina jälkensä lapsen aivoihin.
Tämän osoittavat paitsi tutkimukset, joissa on tarkasteltu hyväksikäytettyjen ihmisten asiaankuuluvia
muistisisältöjä, myös tutkimukset, joissa on selvitetty hyväksikäytön uhrien aivojen rakennetta ja toimintaa.
Ihmiset, jotka ovat lapsuudessaan ja nuoruudessaan kokeneet fyysistä ja seksuaalista hyväksikäyttöä, kärsivät myöhemmin
elämässään keskimääräistä useammin mielenterveyshäiriöistä.
Mitä tulee varhain seksuaalisoidun lapsen henkiseen ja fyysiseen rasitukseen, on äärimmäisen tärkeää se, mitä lasten
hyväksikäyttäjät ovat itse dokumentoineet näiden varhaisen seksuaalisoinnin yritysten aikana – jotta
sitä ei kerrankin tarvitsisi kutsua raiskaukseksi.
He kirjasivat sen muun muassa Alfred C. Kinseyn laatimaan luetteloon kuudesta orgasmin
tyypistä, josta lainaan tässä vain muutamia otteita.
Otteita teoksesta ”6 orgasmityyppiä”
Tyyppi 3: esiintyy äärimmäisiä jännitystiloja, joihin liittyy voimakkaita kouristuksia, eli vapinaa, ja joihin liittyy
usein koko kehon äkillinen nouseminen ylös ja kaatuminen alas.
Jalat ovat usein jäykät, ja lihakset ovat supistuneet ja kovat.
Olkapäät ja niska jäykistyvät ja ovat usein eteenpäin kumartuneet.
Hengitys pysähtyy ja on usein hengästynyttä.
Silmät ovat liikkumattomat tai tiukasti kiinni.
Tyyppi 4: kädet puristuvat nyrkkiin, suu on vääristynyt, ja toisinaan kieli työntyy ulos.
Koko keho tai sen osat joutuvat spastisiin, eli kouristuksellisiin nykimisiin, jotka toisinaan tapahtuvat
synkronisesti pulsoinnin kanssa voimakkaina iskuina.
Ilmaantuu vielä voimakkaampia kouristuksia, eli koko kehon vapinaa, sekä raskaita hengähdyksiä, huokailua, nyyhkytystä,
voimakkaita huutoja, joihin liittyy toisinaan kyyneleiden purkautumista, erityisesti pienempien lasten kohdalla.
Tyyppi 5: tilanne huipentuu äärimmäiseen vapinaan, romahtamiseen ja vastaaviin oireisiin sekä toisinaan pyörtyilyyn.
Tyyppi 6: orgasmin lähestyessä ilmenee kipua tai pelkoa.
Jotkut koehenkilöt kärsivät äärimmäisestä kivusta ja saattavat huutaa, jos liike jatkuu
tai sukupuolielimiin kosketaan edes kevyesti.
Mutta jos joku johtaa yhdenkin näistä pienistä, jotka uskovat minuun, syntiin, olisi hänelle parempi,
että hänen kaulaansa ripustettaisiin myllynkivi ja hänet upotettaisiin meren syvyyksiin.
Kaikki edellä mainittu oli puhdasta lasten kidutusta.
Ja juuri tähän tilanteeseen päädytään maailmanlaajuisesti, jos varhaiselle seksualisoinnille annetaan vapaat kädet.
Mikä oli ensimmäinen reaktio, kun kuulitte Kinseyn tutkimuksista ja erityisesti hänen kuuden orgasmityypin teoriastaan?
Pedofilia on siis edelleen rikos.
Ja niin sen on myös pysyttävä.
Se ei vanhene, eikä tämän saa muuttua.
Ja nyt syyttäjien on astuttava esiin.
Ja meidän kaikkien on todellakin vastustettava sitä, että tilanne kehittyy niin, että varhaisen seksuaalisoinnin
kannattajat eivät pääse läpi maailmanlaajuisesti.
On todella kauheaa, että tällaista ylipäätään on olemassa.
Mutta ne ovat, no, minun on pakko sanoa, sikoja.
Luulen, että kuulin väärin.
Siellä seksuaalisia poikkeavuuksia ja henkilökohtaisia himoja käytetään väärin tutkimustarkoituksiin.
Ei se voi olla totta.
Tämän lopettamiseksi tarvitaan uusia lakeja.
Nämä, kyllä, nämä poikkeavuudet.
Minusta se on kauheaa. En voisi edes kuvitella, että tyttäreni tai poikani koskettaisi tai
käsittelisi ketään jo vauvana tuolla tavalla.
No, se ei todellakaan käy päinsä.
Se on pelottavaa.
Voi luoja.
Voi luoja. Se on, se on ihan uskomattoman älytöntä.
No, enpä tiedä, mitä sanoisin tästä.
Niin, niin, se ei todellakaan ole normaalia.
Kinsey olisi löytöjensä jälkeen pitänyt työskennellä yhtä innokkaasti lainsäädännön tiukentamiseksi.
Sen sijaan hän on kuitenkin käyttänyt tutkimustehtävää väärin.
Voi luoja. Ne pitäisi kaikki panna vankilaan. Ei, ei, ihan totta.
Aivan hirveä rangaistus tai jotain. Elinkautinen.
Eli niin, etteivät he voi tehdä sitä enää koskaan.
Koska jos he tekevät sen kerran, he tekevät sen varmasti useamman kerran uudelleen.
Nyt on vaikeaa, mutta en voi ymmärtää sitä.
Ne pitäisi lukita pois ikuisiksi ajoiksi.
Jotta tällaiset rikolliset lasten hyväksikäyttötapaukset eivät leviäisi maailmanlaajuisiksi
hyväksikäyttöepidemioiksi, vain yksi asia voi nyt auttaa.
Valistava vastarinta.
Ei kuitenkaan lasten pornokompetenssin ansiosta, vaan sen ansiosta, että valtio suojelee heitä
radikaalisti kaikilta varhaisen seksualisoinnin yrityksiltä.
On syytä huomata, että kaikki nämä kauhistuttavat ilmiöt on jo vuodesta 1938 lähtien järjestelmällisesti levitetty kansojen
keskuuteen niin sanottuna modernina seksuaalikasvatuksena.
Kinsey ei tosin koskaan esittänyt tutkimustuloksiaan itseään lapsiraiskaajaksi tunnustaneen henkilön perversseinä kokeina.
Sen sijaan hän esitti sen ensimmäisenä tieteellisenä todisteena siitä, että lapset ovat
syntymästään lähtien seksuaalisesti tarpeellisia.
Ja juuri näinä aikoina nämä rikolliset teot tuottavat tuloksia.
Lasten oikeuden seksuaalisiin kokemuksiin julistamisessa maailmanlaajuisesti.
Opetussuunnitelman 21 avulla seksuaalikasvatus on tarkoitus ottaa käyttöön kaikissa Sveitsin kouluissa.
Kansainvälisesti ollaan parhaillaan luomassa eri tasoilla uusia periaatteita ja lakeja, jotka tekevät
pakollisen ja kattavan seksuaalikasvatuksen kieltämisestä kouluissa varsinaisen rikoksen.
Tämän seksuaalikasvatusohjelman pakollisuus on jo niin voimakasta, ettei edes
uskonnonvapauteen vetoamista hyväksytä poikkeuslupaperusteena.
Kenenkään esittämä argumentti ei merkitse mitään.
Ei vanhempien eettis-moraaliset vastalauseet eikä kiinnostumattomien lasten kieltäytyminen.
Millainen ilmapiiri siellä vallitsee?
Ja nämä lait ovat jo nyt voimassa.
Vuonna 2010 Saksassa oli jo tapauksia, joissa isiä ja äitejä pidätettiin jopa 40 päiväksi.
Tai heille määrättiin jopa 1 000 euron sakko, koska he kieltäytyivät lähettämästä lapsiaan seksuaalikasvatustunneille.
Vain kansa itse voi vielä sanoa ”ei” tällaisille määräileville, äärimmäisen diktatorisille pakotteille.
Sanomme ei pakolliselle seksuaalikasvatukselle.
Ja ei koulussa annettavalle kattavalle seksuaalikasvatukselle.
BAG:n kansallinen HIV- ja sukupuolitautiohjelma pyrkii varmistamaan kattavan seksuaalikasvatuksen.
BHZ:n ja BAG:n laatima perusasiakirja muodostaa perustan lakisääteiselle
seksuaalikasvatukselle kaikille Sveitsin kansalaisille.
Sveitsin terveysvirasto BAG vaatii epidemioiden torjumiseksi kattavaa varhaista seksuaalikasvatusta.
Baselin koululaki pyrkii siirtymäkauden aikana, kunnes opetussuunnitelma 21 otetaan käyttöön,
järjestämään seksuaalikasvatusta jo varhaisessa vaiheessa.
Lastensuojelun ja äitien neuvonnan nimissä pyritään edistämään varhaista seksualisointia esimerkiksi
tiedotuslehtisten ja muiden vastaavien keinojen avulla.
Pakollisen seksuaalikasvatuksen käyttöönotto lainsäädännön kautta on pian toteutumassa.
Sitä ei saa kieltää, kiertää tai kritisoida edes uskonnonvapauden perusteella.
Ennen kuin nämä lait kuitenkin hyväksytään lopullisesti, on selvitettävä vähintään 10 tärkeää kysymystä.
1. Miksi tiedotusvälineet eivät kritisoineet Kinseyn ihmisarvoa halventavia lausuntoja yhtä johdonmukaisesti kuin ne
yleensä tekevät vaikutusvaltaisten poliitikkojen kohdalla, vaikka kyseessä olisi kuinka harmiton seksiskandaali tahansa?
2. Missä kaikki kulttiasiantuntijat ovat?
Oliko Kinsey kenties liian vähän vaikutusvaltainen?
3. Miksi tiedotusvälineet tukevat Kinseyn lasten hyväksikäyttöä niin vähättelevällä tavalla, että ne jopa tekivät
itsensä lain mukaan osasyyllisiksi lukemattomien pikkulasten ja alaikäisten vuosia kestäneeseen kidutukseen?
4. Miksi Kinseyn tiedoista ei käyty julkista keskustelua edes sen jälkeen, kun tohtori
Judith Reismann oli tuonut tosiasiat julki?
5. Miksi myös Saksan terveysvalistuksen keskus (Bundeszentrale für gesundheitliche Aufklärung) julkaisi edelleen Kinseyn tiedot
täysin kriittisesti suhtautumatta niihin edustavana esitteenä?
Ja tämä vaikka oltiin täysin tietoisia Reismannin valistustyöstä?
6. Miksi sen sijaan vuonna 2005 useita palkintoja voittanut Hollywood-elokuva ”Kinsey – totuus
seksistä” pääsi saksalaisiin elokuvateattereihin?
Mikä laitos on myöntänyt hänelle palkinnon?
Mikä ikäraja?
7. Miksi tämä elokuva ei välittänyt Kinseystä paljastettua seitsemättä totuutta, vaan välitti vastoin
parempaa tietoa viestin, että Kinsey olisi vihdoin tuonut seksuaalisen vapautumisen länteen?
8. Onko se, mikä vaikuttaa lähes uskomattomalta, totta, että myös opetusviranomaisten johtohenkilöt, vaikutusvaltaisimmat
poliitikot ja suuri osa tiedotusvälineistä, Hollywoodista lähtien, ovat samassa laivassa seksuaalirikollisten kanssa?
9. Kestävätkö kaikki mainitut henkilöryhmät perusteellisen tutkinnan, joka koskee epäilyjä pedofiilisistä rikoksista?
10. Onko tässä kyseessä kansanedustajiemme salainen soluttautuminen, jonka on järjestänyt yksityinen taho?
Tarkoituksellinen demokratisten järjestelmien kiertäminen?
Onko tässä kyseessä näennäinen valtiovallan käyttö?
Tätä mahdollisuutta ei voida sulkea pois, sillä jopa Ukrainassa järjestetään jatkuvasti seminaareja ja koulutustilaisuuksia
koulujen opetushenkilöstölle, ja niitä järjestävät yksityiset rahoittajat – keitä he
tarkalleen ottaen ovat – pääasiassa Ruotsista.
Tätä ei tehdä julkisesti tai esimerkiksi kouluissa, vaan vuokratuissa tiloissa ja hotelleissa, ja sitä
toteuttavat – mikä on merkittävää – ulkopuoliset asiantuntijat.
Myöhemmin näihin tutkimuksiin viitataan järjestelmällisesti todisteena siitä, kuinka tärkeää ja välttämätöntä lasten kannalta
on hankkia seksuaalisia kokemuksia mahdollisimman varhain.
Ortodoksisen kirkon tiedottaja totesi asiasta seuraavaa: ”Kyseessä on järjestelmällinen toiminta, jonka
tarkoituksena on soluttautua kansakuntaan ja tuhota se.”
Jos asiaa tarkastelee hieman tarkemmin, huomaa, että kaikkien näiden takana vaikuttavana
voimana ovat homo- ja lesbojärjestöt sekä vastaavat.
Sveitsissä näitä ovat muun muassa Pink Cross, pedofiilejä suvaitseva Juso ja Gaynossinnen.
Lisäksi Sveitsin lesbojärjestö, homojen ystäväyhdistys sekä kaikenlaisia tunnustamattomia,
maanalaisessa toiminnassa olevia pedofiilejä.
Kannanotoissaan he vaativat radikaalisti niin sanotun yhteiskunnallisen vapautumisen jatkamista, kuten esimerkiksi:
Mies- ja nainen-käsitteet tulisi poistaa.
Seksuaalinen suuntautuminen ja parisuhteen käsitteet tulisi vapauttaa kaikista normeista, esimerkiksi
suhteet, joissa on mukana enemmän kuin kaksi osapuolta.
Perheen ei pitäisi enää perustua biologiseen sukulaisuuteen, vaan sosiaaliseen verkostoon, jossa ei ole kiinteitä normeja.
Esimerkiksi lapsella pitäisi olla oikeus neljään vanhempaan.
Jos tutkii Kinseyä ja hänen kaltaisiaan hieman perusteellisemmin, huomaa, että heidän tavoitteenaan on pakanallisten rituaalien
elvyttäminen ja niihin paluu, heteroseksuaaliseen ja homoseksuaaliseen prostituutioon, aikuisten ja lasten väliseen
sekä lasten keskinäiseen pornografiaan ja moniin muihin asioihin.
Varhainen seksualisointi – Olette kuulleet kaiken tämän – Mikä on lopullinen ratkaisu tähän? – Onko teillä vinkkiä?
Mitä voimme tehdä, jos saamme nämä ihmiset todella pois liikenteestä?
Internetin ansiosta on nykyään todella helppoa saada näkyvyyttä täällä.
Ja mitä kaikkea sinne julkaistaan – minusta on oikeastaan täysin törkeää, ettei asiaan puututa tiukasti.
Näidenkin verkkosivujen sulkeminen tai säästäminen onhan helppoa.
Siinä tapauksessa lähtisin heidän kanssaan kadulle, keräisin allekirjoituksia, järjestäisin
haastatteluja ja ryhtyisin yksinkertaisesti vastatoimiin.
En haluaisi sitä omalle lapselleni.
Mielestäni tätä aihetta olisi pitänyt käsitellä jo aikaisemmin.
Eikä vasta silloin, kun on jo liian myöhäistä.
Kaikki seksuaalinen mainonta pitäisi yksinkertaisesti kieltää, aivan kuten tupakointikieltokin.
Olisin valmis tekemään kaikkeni, jotta tämä asia tulisi yleisesti tiedoksi.
Käytä vähän enemmän järkeä.
Eli ei ihan niin, että kaikki olisi pelkkää hölynpölyä.
Kun tulee Yhdysvalloista, kaikki ei aina ole hyvin.
No, näkeehan kyllä, mitä siitä tulee.
Terve järki. Vanhempien on huolehdittava lapsistaan.
En tarvitse mitään tutkimusta, en tarvitse mitään.
Joten ensinnäkin tästä pitäisi tiedottaa. Luulen, ettei kukaan ole tietoinen asiasta.
Esimerkiksi näyttää sen uutisissa tai tehdä siitä dokumenttielokuva.
Milloin ihmiskunta vihdoin jättää taakseen Kinseyn ihmisarvoa halventavat tutkimukset ja kääntää huomionsa uhreihin?
Tässä oli muutamia lyhyitä katsauksia nopeasti lähestyvän pakollisen seksuaalikasvatuksen pääarkkitehtien elämään.
Kiitän studiovieraita heidän osallistumisestaan ja teitä, hyvät katsojat, tämänpäiväisestä
läsnäolostanne sekä tulevasta osallistumisestanne.
Sillä sille, joka rakastaa ihmisiä ja lapsia, vastarinta on velvollisuus.