Üdvözöljük kedves nézőinket a Panorama filmstúdióban. A mai nap témája a korai szexualizáció.
Ki akarja őket?
Mire jó ez?
És ami a legfontosabb: honnan is származik valójában? A stúdióban vendégeim Michael Vogt
történelemprofesszor és Dr. Claudia Haunitz.
A Panorama-Film az etikai és erkölcsi szempontból magas színvonalú filmeket képviseli.
Ezért nem könnyű feladat ennyire nyíltan bemutatni az ezzel a témával kapcsolatos összes tényt, eseménysort és elfogadhatatlan
gyakorlatot, ahogyan azt ez a dokumentumfilm tette.
Ivo Sasek, a film forgatókönyvírója és producere szerint már pusztán a legkülönbözőbb események
megemlítése is az erkölcstelenség határát súrolja.
Mivel azonban az a benyomás volt a legmeghatározóbb, hogy mindezek a dolgok globális szinten is elterjednek majd,
ha nem tárják fel őket kíméletlenül és időben, a Panorama-Film mégis a cenzúrázatlan közzététel mellett döntött.
Ezért nem kívánunk Önnek jó szórakozást ehhez a filmhez.
Készüljenek fel tehát, és alakítsák ki saját véleményüket!
Először is egy időbeli összehasonlítás.
Gyermekcsábítás: időbeli összehasonlítás
De ha valaki ezek közül a kicsinyek közül, akik hisznek bennem, bűnre csábítja őket, annak jobb lenne, ha malomkövet
akasztanának a nyakára, és a tenger mélyébe süllyesztnék.
Vigyázzatok, nehogy megvetitek ezek közül a kicsinyek közül egyet sem, mert mondom nektek: angyalaik a
mennyekben mindig látják Atyám arcát, aki a mennyekben van.
Mert bizony mondom nektek: amíg az ég és a föld el nem múlik, a törvényből egy jota (betű) vagy egy
vonás sem múlik el, amíg minden be nem teljesedik.
Bárki, aki tanítja az emberiséget, hatalmat gyakorol felette.
Gyermekeinkre egyre nagyobb hatást gyakorolnak a oktatási hatóságok, a tanári kar, és az utóbbi
időben a külső, úgynevezett szexuális nevelők is.
Pontosan mely forrásokból erednek ezek?
Aki keres, az találni fog.
Jézus meggyőző szavai és cselekedetei révén új korszak kezdődött.
Tudják-e még a mai tanárok, mit csinálnak, amikor – az ő komoly figyelmeztetései ellenére – már a legkorábbi életkorban szexuális
felvilágosítást nyújtanak minden gyermeknek, szexuálisan stimulálják őket, röviden: korai szexualizálásra törekednek?
A feltörekvő szexológusok kompetensebbek-e, mint Jézus Názáreti?
Tényleg nincs veszélyben az életünk az ő vezetése alatt?
Tisztelt néző, tájékoztatták-e Önt egyáltalán azokról a világszerte folyó törekvésekről, amelyek célja a
gyermekek már a legkorábbi életkorban történő szexualizálása?
A korok változása
Mivel ismét egy utolsó tabut kell megtörni.
A gyermekekkel, azaz kiskorúakkal való szexuális érintkezést törvényileg legalizálni és ösztönözni kell.
Eláll a lélegzetünk, amikor meghalljuk a nagyra becsült szexuális nevelők legújabb alapelveit.
Olyan vezető pedagógusok, mint Helmut Kentler, azt tanítják, hogy a jelenlegi gyermekvédelem valójában gyermekellenesség.
Hihetetlen állítást fogalmaz meg: a gyermekekkel való szex nem visszaélés, hanem a gyermekek jogának része.
A gyermek joga a szexuális szükségleteinek kielégítéséhez.
Az igazi gyermekvédelem tehát a szexuális önrendelkezés védelme.
Itt kétségtelenül a gyermekbántalmazást nevelésnek álcázzák.
A korok változása
Gyermekvédelmi időpontok összehasonlítása
A gyerekeknek „pornó-kompetenciára” lenne szükségük!
A német pedagógus, Carla Etchenberg szerint a felnőtteknek beszélniük kell a gyerekekkel a pornóról.
Sőt, a svájci fiatal szocialistákhoz hasonlóan azt is követeli, hogy a pornót is építsék be a gyerekek tananyagába.
Az antigenocíd mozgalom szerint az ilyen követelésekkel szemben keményen és kompromisszumok nélkül kell
fellépni, hivatkozva a ma is érvényben lévő jogszabályokra.
Pornográfia – Büntető törvénykönyv 197. cikke
1. Aki 16 év alatti személynek pornográf írásokat, hang- vagy képfelvételeket, ábrázolásokat, egyéb hasonló tárgyakat vagy
pornográf előadásokat kínál, bemutat, átad, hozzáférhetővé tesz, illetve rádión vagy televízión keresztül
terjeszt, börtönbüntetéssel vagy pénzbírsággal büntetendő.
2. Aki az (1) bekezdés értelmében vett tárgyakat vagy előadásokat nyilvánosan kiállítja vagy bemutatja, illetve azokat más módon,
kérés nélkül felajánlja valakinek, pénzbírsággal büntetendő.
Ezenkívül a gyermekeket más pornográf termékektől is meg kell védeni, és mindenkinek biztosítani kell, hogy ne legyen
kénytelen akaratán kívül szexuális tartalmú ábrázolásokat látni.
Lásd még a 358. cikket, valamint a távközlési szolgáltatásokról szóló, 1992. március 25-i rendelet 18a. cikkének (1) bekezdését.
Ezt az elvet – amint azt az AGB gyermekjogi mozgalom is követeli – mindenekelőtt következetesen kell alkalmazni a
mobilszolgáltatókra, mivel manapság szó szerint minden gyermeknek van mobiltelefonja a zsebében.
A Közép-Svájci Pedagógiai Főiskola Szexuális Nevelés és Iskola Kompetenciaközpontja által kiadott „Szexuális nevelés
és iskola” című alapvető dokumentumból egyértelműen kitűnik, hogy milyen célokat tűznek ki gyermekeink számára.
A gyermek szexuális lény.
A szexuális nevelés alapja az, hogy az embert olyan szexuális lényként definiáljuk, aki nevelésre szorul,
vagy más szavakkal: annak elismerése, hogy a gyermekek és a fiatalok szexuális lények.
Már ez az első, alapvetően értelmetlen következtetés is szélesre tárja a kaput a pedofília előtt.
Mert más szavakkal: amíg a gyermeknek tetszik, addig minden megengedett.
Ehhez egy példa az alapdokumentumból és a kompetenciaközpont honlapjáról.
4–5 éves kor Az óvodai szintet az alábbiak szerint ábrázoljuk.
Jelenleg az orvosos játékok, az élvezettel járó önfelfedezés, az önstimuláció – ami orgazmushoz hasonló reakciókat jelent –, a
szerepjátékok, azaz a család két apával vagy két anyával is, valamint a csókok, a nemi közösülés, a szülők iránti erotikus
érdeklődés, a mutogatási vágy és a nemi szervekkel való játékok, az első, legmélyebb barátságok és szerelmi kapcsolatok megélése.
Ebből adódnak a következő oktatási fókuszpontok: a) A testrészek, beleértve a nemi szerveket is, megnevezése; b) a test játékos
megismerése, beleértve a szexuális izgalmat is; c) baráti kapcsolatok, határok kijelölése, a saját és mások
magánszférájának tiszteletben tartása; d) a fogantatás, azaz a nemi aktus lefolyása és az abból származó gyermek.
Méghozzá négy-öt éves gyerekekkel.
6–12 éves kor. Korosztálybeli társakkal végzett tevékenységek.
A másik nem lekicsinylése vagy elutasítása.
A nemi szerepekhez kapcsolódó tipikus viselkedésformák, esetenként erősen eltúlzva.
A másik nemmel szembeni provokatív vagy agresszív viselkedés.
Tabu-megsértések.
Esetenként érdeklődés és erotikus vonzalom az azonos neműek iránt.
Mikor lesz az ember elég érett a szexre?
Ebből a következő tananyagok következnek. Szexualitás és nyelv. Káromkodások.
Az iskolákban dolgozó külsős szexuális nevelőkkel készített interjúkból kiderült, hogy minden gyermeknek – kortól függetlenül
– pontos tájékoztatást adnak arról, hogy mit jelent például az anális szex, az ejakuláció és még ennél is
sokkal súlyosabb dolgok, ha a gyermek csak hallotta már ezeket a kifejezéseket, de nem értette őket.
Megtermékenyítés, terhesség, szülés.
Különböző barátsági, párkapcsolati és életformák.
Itt tehát a gyerekeknek az összes újonnan definiált perverziót normálisnak sulykolják a fejükbe.
És ami ennél is sokkal súlyosabb következményekkel jár: mindaz, ami eddig normálisnak számított,
mostantól rendellenesnek és törvénytelennek minősül.
Nemi szerepek, szerepmodellek – például a dolgozó anya, a konyhában álló apa –, valamint a szexuális irányultság.
Végül is itt minden megengedett, amíg szórakoztató.
Az első menstruáció, az első ejakuláció, a HIV, az AIDS, a nemi úton terjedő fertőzések, a szexuális zaklatás, az erőszak,
az önkielégítés – különösen a fiúknál, de a lányoknál is.
És ezt teljesen normálisnak, sőt fontosnak tartják.
Kor: 12–16 év.
Társadalmi változás – itt az önállóság kialakulására és a szülői háztól való elszakadásra gondolunk.
Egyre növekvő érdeklődés a szexuális gyakorlatokkal kapcsolatos részletes ismeretek iránt.
Esetenként tudatos kapcsolat a pornográfiával.
Hány szexpozíció létezik, és melyik a legjobb?
A sperma lenyelése hizlal?
Erről a ponttól kezdve erkölcsi okokból befejezzük a felsorolást.
A tananyagot mindenesetre olyan célzottan alakították ki, hogy pontosan megfeleljen a gyerekek és a fiatalok
mindenféle értelmetlen fecsegésének, így végül valóban mindenféle ocsmányság beivódik mindenki fejébe.
Ehhez egy példa az alapdokumentumból és a kompetenciaközpont honlapjáról.
Fejlődési szakasz, önstimuláció.
Vagyis orgazmushoz hasonló reakciókat váltanak ki.
Viselkedés?
A test egyes területeinek felfedezése, mint az új élvezeti érzések forrása.
A testrészek – beleértve a nemi szerveket is – tudatos, ismételt manipulálása.
A nemi szerepek játékos felfedezése szerepjátékok révén, például „apa-anya” játékokkal.
Család, amelyben két anya, két apa és egy szülő van.
Szerelem, nemi közösülés.
Vagy orvosos játékokkal.
A másik test felfedezése is.
A természetes kíváncsiság kielégítése.
A korok változása
Ugyanakkor a pedofilokhoz közel álló Fiatal Szocialisták egy állásfoglaláson dolgoznak, amelyben – Tanja Walissa
szerint – a pornográfia kérdésének új megközelítését követelik.
Ehhez az is hozzátartozik, hogy már a tíz-tizenkét évesek is pornót nézzenek a szexuális felvilágosító órákon.
Bár ez a követelés eleinte felháborodást váltott ki az iskolai hatóságok körében, még kérdéses, hogy ez a
felháborodás meddig bírja ki a Juso folyamatos nyomását.
Az iskolákban az AIDS-felvilágosítás, a gyermekek jogai vagy a szexuális orientáció témakörében is jelenleg Európa-szerte új
tananyagokat dolgoznak ki, amelyek kötelező tananyagként kezelik a gyermekek korai felvilágosítását és korai szexualizálását.
Vogt professzor úr, hogyan terjedt el hirtelen ez a nemzetközi szinten elterjedt szexuális nevelési ideológia?
Egyik napról a másikra jött létre?
Nem, egyáltalán nem.
Ezt a módszert Alfred C. Kinsey szexológus rendkívül kitartó, aprólékos munkával már 1939-ben
bevezette az Egyesült Államokban – hol máshol is?
Ha jól emlékszem, Alfred Kinseyt többször is a 20. század legjelentősebb szexológusának nevezték.
Ön is így látja?
A legfontosabb szexológusként – aminek okaira még visszatérünk – valójában nem tartanám őt méltónak erre a címre, de az
úgynevezett társadalmi-szexuális közvélemény kialakulásának legbefolyásosabb tényezőjeként minden bizonnyal igen.
Végül is szinte az összes újabb szexuális felvilágosító program Kinsey munkáin alapul.
Dr. Haunit asszony, Ön gyakorló orvos.
Kinsey számos tétele közül melyiket szeretné a saját szemszögéből leginkább alaposabban megvizsgálni?
Dr. Haunit véleménye szerint minden lehetséges.
Ez az úgynevezett modern gondolkodásmód hatással volt Kinsey szexről és szexualitásról alkotott nézeteire.
A gyakorlatban azonban kiderült, hogy ez egy rendkívül veszélyes ideológia, mivel számtalan bűncselekményhez vezetett és vezet.
Kinsey fő művei ezt feketén-fehéren bizonyítják.
Itt a Kinsey-jelentésről van szó, amely két könyvből áll: az első a *Sexual Behaviour of the Male*.
A férfi szexuális viselkedése, másodszor pedig a nő szexuális viselkedése.
Ezekkel a műveivel Dr. Sex – ahogyan más néven is emlegették – valóban szinte az egész
világ szexuális gondolkodásmódját meghatározta.
Tehát egy olyan férfi, akinek szavai hatalmat gyakoroltak számos nemzet felett.
Egy férfi, akinek tanításai csak manapság kezdenek igazán gyümölcsöt hozni.
Kinsey a szexuális szabadgondolkodás atyja volt.
De ki is volt pontosan Kinsey?
Jelenleg aligha lehetne ennél fontosabb kérdés, hiszen Kinsey szavai és tanításai ugyanolyan világméretű
hatással bírnak, mint Jézus Krisztuséi, csakhogy az utóbbiakkal diametrálisan ellentétesek.
A kettő közül melyik a megbízhatóbb?
Ismerjük Jézus Krisztus szavait és tetteit, amelyek egy új időszámítás kezdetét jelentették.
De pontosan mik is Kinsey szavai és művei?
Stúdióvendégeink és néhány rövid újrafelvétel segít nekünk a keresésben.
Kinsey élete során több mint 18 500 szexuális esettanulmányt vizsgált, elsősorban kiskorúakat
érintőket, hogy azokat a nagyközönség elé tárja.
Kinsey legfőbb célja a szexuális sokszínűség volt.
Ő maga azonban konzervatív tudósnak nevezte magát.
1997-ben azonban a Spiegel napvilágra hozta Kinsey hihetetlen kettős életét.
James Jones történész Kinsey-életrajza bizonyítja, hogy Kinsey, a szexkutató titokban szabadjára
engedte homoszexuális és szadomazochista hajlamait.
Ebből a Kinsey-jelentésből kitűnik, hogy fiatal cserkészvezetőként gátlástalanul kiélte
voyeurisztikus és exhibicionista hajlamait.
Miután Kinsey mély gyűlölettel elhagyta keresztény szülei házát, munkatársakat gyűjtött maga köré, hogy
tudományosan kutassa az emberek, de elsősorban a kiskorú gyermekek szexuális viselkedését.
Minden alkalmazottjának teljes nyíltsággal kellett beszámolnia a szexuális életéről és viselkedéséről.
Kinsey pedig házának egy titkos szobájában rendszeresen csoportos szexjátékokat
szervezett munkatársaival és kiválasztott vendégeivel.
És még a saját feleségét is rákényszerítette, hogy részt vegyen benne.
Kinsey egy profi operatőrcsapattal homoszexuális, heteroszexuális és szadomazochista jeleneteket forgatott.
Annak ellenére, hogy a nyomás betegítő hatással járt, a munkatársai belementek, mert féltek a karrierjükért.
A Kinsey-nél olyan emberek dolgoztak, mint például Clyde Martin, aki statisztikusként azonban
semmiféle szakirányú képzettséggel nem rendelkezett.
Ennek ellenére ő volt a felelős az összes adat statisztikai elemzéséért.
Az egészet ráadásul a zsidó Rockefeller-alapítvány finanszírozta.
Bár utólag többször is azt állították, hogy szakmai statisztikust kértek.
Kinsey azonban semmilyen érveléssel sem volt rávehető erre.
Kinsey maga is extrém szadomazochizmusban szenvedett.
Állítólag többször is erőszakos és rendkívül fájdalmas beavatkozásokat hajtott végre a saját nemi szervein.
A Pomeroyhoz és Martinhoz hasonló munkatársaival ápolt homoszexuális kapcsolatai mellett a chicagói
meleg szcénában is teljes mértékben kiélte magát.
Egy borzalmakat terjesztő propagandista – Kori összehasonlítás
Kinsey tudományos kutatásaihoz átfogó kérdőíveket állított össze.
Ezekből kitűnik, hogy Kinsey szilárdan hitte, hogy minden ember élete során valamikor perverz gyakorlatokat
folytatott, házasságon kívüli kapcsolatokat ápolt, vagy erőszakos, szadista élményeket élt át.
Ugyanígy az is, hogy mindenki élete során valamikor már volt szexuális élménye azonos
nemű személlyel, állatokkal és gyermekekkel.
A kérdőíveiben egyáltalán nem volt olyan hely, ahol a válaszadók elkerülhették volna az ilyen szörnyűségeket.
És ha egyszer bevallották volna, Kinsey végül teljesen a markában tartotta volna őket.
Bár Kinsey azt állította, hogy szexuális kutatási eredményeit a széles közvélemény köréből szerezte, valójában általában
csak prostituáltakat, homoszexuálisokat, börtönben ülőket és – ahogy ő nevezte őket – az alvilági embereket kérdezte ki.
Kinsey ezért bizonyíthatóan statisztikai csaló volt.
Bár Kinsey szexuális kutatásai eredetileg házasság-előkészítő tanfolyamokra készültek, olyan témák, mint a
terhesség, a szülés és a szoptatás – amelyek tulajdonképpen ide tartoznának – egyáltalán nem kerültek terítékre.
Kinsey egyszerűen szexuálisan beteg volt.
Egy férfi, aki tanárként manipulatív és agresszív módon visszaélt szakmai tekintélyével.
Amikor Kinsey az 1940-es években megpróbálta nyilvánosságra hozni a szexuális viselkedéssel kapcsolatos több
mint 350 kérdését, nagyon nehéz volt számára kapcsolatba lépni teljesen átlagos emberekkel.
Sokkal könnyebben jutott hozzá a nem hagyományos életmódot folytató emberek adataihoz.
Így alakult ki az a megtévesztő és félrevezető kép, miszerint az amerikai férfiak 95%-a szexuális bűnelkövető lenne.
A prostituáltak ügyfeleinek 69%-a törzsvásárló.
37%-uknak már volt homoszexuális tapasztalata.
És állítólag az összes amerikai gazda 17%-a folytatott szexuális kapcsolatot állatokkal.
Csak 1981-ben sikerült Dr. Judith Reismann médiaszakértőnek feltárnia ezeket a súlyos
módszertani csalásokat Kinsey kutatásában.
Különösen felkeltette a figyelmet az a tény, hogy Kinsey adatainak nagy része pedofil
bűnözőktől, azaz gyermekmolesztáló bűnözőktől származott.
Tehát nem a lakosságot kérdezték meg, hanem a gyermekmolesztálókat.
Ennek ellenére Kinsey művei a mai napig világszerte a szexológia legfontosabb, úgynevezett tudományos alapját képezik.
Még a „Szexuális nevelés és iskola” című alapdokumentum is – amelyre most a svájci „Tanterv 21” támaszkodik – az „Általános
iskola” című fejezetben megállapítja, hogy empirikusan cáfolták azt az állítást, miszerint létezne olyan
gyermekkori szakasz, amelyben a szexualitás szünetelne.
Az „empirikus” kifejezés azt jelenti, hogy kísérletek alapján.
Pedig éppen Kinsey kísérleteinek gyűjteményén alapul végső soron a „Lehrplan 21” is, valamint
világszerte szinte az összes szexuális nevelési program.
A legtöbb iskolaigazgató azonban fogalma sincs, mire alapozzák ezeket.
Mit gondol a négyéves kortól kötelező szexuális felvilágosításról?
Még fiatal az ember, és szerintem ez egyszerűen túl korai.
Számomra ez baromság, őszintén szólva.
Nekünk is van két gyerekünk.
A kicsi három éves, a nagyobbik még öt sem.
És most tényleg nem tudom, mit kezdjen ezzel.
Nos, mi ezt egyáltalán nem tartjuk helyesnek.
Nem értek egyet ezzel.
Mindenesetre… tulajdonképpen ez csak egy vicc.
Szerintem ez nem jó dolog, mert úgy gondolom, még csak négy évesek, mit akarnak ezzel kezdeni, meg ilyesmi.
Úgy értem, ez nekik egyáltalán nem hoz semmit.
És tulajdonképpen az életkor szempontjából ez egyáltalán nem is téma, ugye?
Négy- és hatéves gyermekeknek, valamint óvodásoknak.
Szerintem még egy kicsit korai lenne. Négyévesen azt mondják: „Nem, szerintem ez nem jó.”
Nem, ezt nem tartom jónak, ezt nem tartom jónak. Nálunk mindenesetre nem. Nálunk ez egyáltalán nem jöhet szóba.
Én sem tartom jónak, hogy a gyerekek már kis korukban a szexualitással foglalkozzanak. Szerintem ez nem helyes.
Négy év? Hiszen még tanulni, játszani és gyerekként élni akarnak.
De hát más jár a fejükben.
Úgy értem, már maga a hozzáállás is ilyen. Na de ez így egyáltalán nem mehet.
Ezt én sem szeretném, hogy ilyen korán felvilágosítsák őket erről. Ezt egyáltalán nem szeretném. Teljesen ellenzem.
Már az óvodában is… szóval szerintem ez nagyon szörnyű.
Szerintem ez butaság. Komolyan.
Egyszerűen túl korai, ez nem illik egy gyerekhez. A gyereknek játszania kell.
A gyereknek az utcán kell játszania, és nem szabad ilyen dolgokra gondolnia.
Mit gondolnak arról, hogy a korai szexualizáció miatt a gyerekeknek szexuális kapcsolatokat kellene létesíteniük?
Hát, ezt egyáltalán nem tudom elképzelni, mert ez tényleg abnormális, vagyis embertelen.
Lehetetlen.
Pontosan, ez nagyon szörnyű, hogy talán vannak olyanok, akik esetleg még izgalomba is jönnek ettől.
Erre egyáltalán nem is gondoltam.
De ez az, ami számomra a legszörnyűbb dolog, amit el tudnék képzelni.
Nagyon megrázó ezt hallani.
Ez valahogy elég furcsa.
Ez mindenesetre nem jó.
De ha most el kellene küldenem a gyerekemet az óvodába, és ezt tudnám, egyszerűen csak dühös lennék.
Hát, nem tudom, mit tennék akkor.
Rossz, nem jó. Hogyan? Ezt most tényleg túlzásnak tartom. Erről nem is tudtam. Akkor még kevésbé tartom jónak.
Ha valaki bánt egy gyereket, aki talán még járni sem tud, akkor nekem ennyi volt.
Igen, szóval ezek… ettől feláll a hajam.
Nem, ezt nem tartom jónak. Ez, hát… nem, ebben én is teljesen ellenzem.
Teljesen értelmetlen egy ilyen tanulmány.
Ha egészséges józan ésszel közelítem meg ezt a témát, akkor tudom, hogy ez az egész badarság.
Igen, kérdezzem csak meg azokat a hétköznapi szülőket, akiknek vannak gyerekeik, és tudják, hogyan fejlődnek a
gyerekek. Nekem nem kell a gyereket a szexualitásra ösztönöznöm.
A *Sexual Behaviour of the Human Male* című művében Kinsey kijelenti, hogy könyve csupán 5300 fehér férfi
és fiatal adatait tartalmazza, noha összesen 6300 férfi személy adatai állnak a rendelkezésére.
Alan Welles, az Egyesült Államok egyik legnevesebb statisztikusa, elemezte ezt az állítást, és arra a következtetésre
jutott, hogy a könyv mindössze 4120 személyt tartalmaz.
Ugyanakkor azonban például a vizsgálati alanyok pontos korösszetétele és
szexuális irányultsága minden esetben hiányzott.
Kinsey ugyan makacsul állította, hogy adatai reprezentatívak az 1940-es évek amerikai lakosságára nézve, ám egy alapos kutatás
kimutatta, hogy a *Sexual Behaviour of the Human Male* című könyv kizárólag nem reprezentatív, részben
nagyon gyanús szélsőséges csoportok adatait tartalmazza.
Körülbelül 1400 elkövető különböző amerikai államok börtöneiből.
Sokan közülük gyermekek elleni szexuális visszaélés miatt kerültek börtönbe.
Ezt követően Dr. Judith Reisman a homoszexuális férfiak arányát körülbelül 630 főre becsülte.
Ezenkívül 200 úgynevezett szexuális pszichopatát sikerült felkutatni.
Ezen felül további 329 elkövető, akiket egyéb bűncselekmények miatt ítéltek el.
De emellett legalább 317, 2 hónapos és 15 éves közötti fiúgyermek is, akiket szexuálisan bántalmaztak.
De ennél többet is sejtettek.
Majd viszont 350, eltérő viselkedést tanúsító diák.
Végül pedig volt még egy bűnözőkből álló csoport, amelyet Kinsey egyszerűen az alvilágnak minősített.
Egyértelmű példa a statisztikai csaláson alapuló hazugságpropagandára.
Amikor Kinsey-t emiatt többször is bírálták, úgy vélte, hogy ez a nézet azon a régi téveszmén alapul,
miszerint a bűnözők különböznek a lakosság többi részétől.
A szexuális kutatásokkal kapcsolatos statisztikai felmérésekre a válaszok nagy részét pedofil bűnözők adták.
Válaszait ezután a hétköznapi polgárok véleményével egyenrangúként kezelték. Mit gondol erről?
Ezt tényleg nem tartom jónak.
Nos, azt, hogy ilyen szélsőséges esetekből gyakorlatilag egy általános elvet vonjunk
le, azt nem tartom helyesnek. Tényleg nem.
Igen, ez őrültség. Szóval, miért kérdeznek meg ilyen csoportokat? Ez egyáltalán nem reprezentatív.
Hát, ez elég furcsa. Több mint lehetetlen. Igen, én is így gondolom.
Úgy gondolja, hogy sokan megdöbbennének, ha tudnának erről.
Akkor egészen másképp válaszolnának, ha tudnák, hogy valójában ilyen rossz múltja van, vagy ilyen életet élt korábban.
Ez tényleg borzalmas.
De az, hogy ezeket a közvélemény-kutatásokat most erre a konkrét személycsoportra korlátozzák, az
természetesen egyáltalán nem tükrözi a többség véleményét.
Igen, nem tudom magam egy pedofil helyébe képzelni.
Nos, ez a statisztika, miszerint nincsenek különbségek, kissé meglep.
És ez természetesen felveti a kérdést, hogy vajon ez a koncepció – a megelőzés – egyáltalán működik-e.
Nem, őket egyáltalán nem kellene megkérdeznünk.
Hát, ezt nem tudom elképzelni, mert ezek az emberek betegek.
És a lakosság általában nem beteg.
A tanulmányok problémája. Hiszen nem lehet mindent az emberek szájába adni, ugye?
Nem tartok róla nagyra.
Nem tartom helyesnek, hogy azok véleményét veszik figyelembe.
Hát ez… ezek nem is kompetens emberek.
Éppen azok, akik ezzel a témával valójában bántották a többi gyereket vagy más embereket – hogy őket
kérdezzék meg erről –, nem tudom, hogy ez most értelmes lenne-e, vagy egyáltalán illene-e a témához.
Úgy értem, ezek beteg emberek, de a nyilvánosság előtt nincs helyük.
Igen, mert a Holdon az a betegség miatt, hát ott ők... .
Ön szerint hogyan lehetne ellensúlyozni a korai szexualizációt?
Mindenképpen felháborodnék, mert abban mindenképpen nagyon jó vagyok.
Mert ez nem csak az én problémám, hanem a mi problémánk.
Ők a mi gyermekeink, ők lesznek a következő generáció, ők jelentik a jövőnket.
Mindenképpen, ez ellen tenni kell valamit.
Szóval, otthon üldögélni, tévét nézni, és azt mondani, hogy „na, majd valahogy megoldódik”. De ez nem fog csak úgy megoldódni.
Szerintem korábban kell reagálni és tenni valamit ellene, hogy ne fordulhasson elő ilyesmi.
Elutasítás egyszerű.
Tiltani, igen.
Aki gyermekek ellen követ el bűncselekményt, azt jogilag a lehető leggyorsabban és a legszigorúbban kell
felelősségre vonni. Büntetőjogi eljárást kell indítani ellene.
Vagyis nem feltételes büntetésről vagy más hasonló dolgokról van szó, hanem egyszerűen azokat
azonnal szigorúan ki kell vonni a forgalomból.
Úgy gondolom, a szülőknek össze kell fogniuk, és ki kell állniuk ellene, mert ez elfogadhatatlan. Ez tényleg szörnyű.
Egyszerűen vegyük ki őket egy időre az iskolából.
Egészen egyszerű. Nos, ezt biztosan nem fogom tűrni.
És főleg nem az urak véleményére.
Igen, megtiltanám a gyermekemnek.
Ilyesmi ellen ki kell állni.
Úgy értem, itt tényleg össze kell fogni az embereket, és fel kell lépni az ilyen dolgok ellen.
Különösen azok a szülők, akiknek a gyerekei ilyen intézményekbe járnak – azt kell mondanom,
hogy én valószínűleg kivenném onnan a gyerekemet.
Mert amit titokban művelnek, azt kimondani is szégyenletes. Az 1965-ben megjelent Sex Offenders című könyvében Kinsey a következő
szavakkal védi a gyermekek elleni szexuális visszaéléseket:
Az a megdöbbenés, amellyel társadalmunk tekint azokra a felnőttekre, akik kisgyerekekkel létesítenek
szexuális kapcsolatot, egyre inkább relativizálódik.
Ha más emlősök viselkedését vizsgáljuk, a felnőttek és az éretlen állatok közötti szexuális tevékenységek
gyakoriak, és biológiai szempontból normálisnak tűnnek.
Jól hallottuk ezt az imént?
Kinsley szemében az ember csupán egy másik fajta emlős volt?
Alfred C. Kinsey ezzel mindannyiunkat egy szintre helyezett például a majmokkal, a nyulakkal, a kutyákkal és a disznókkal.
A Kinsey-csoport azonban empirikus-tudományos módszerekkel még egy lépéssel tovább ment, és kijelentette:
minden szexuális erőszak a normális emlős örökség része.
Kinsey szerint ebből az a – tulajdonképpen már csak logikus – következtetés vonható le, hogy ha a szülők
nem avatkoznának be, a fiatal lányok vagy nők számára a nemi erőszak kellemes élmény lenne.
A kor változása. Krisztus vagy Kinsey?
Dr. Judith Reismann a Kinsey-tanulmányokban hangsúlyozta, hogy Kinsey által a szexuális visszaélésekről alkotott rendkívül
bagatellizáló megközelítése még az amerikai jogalkotásra is hatással volt, és például a nemi erőszak fogalmát
újradefiniálták, valamint a büntetési tételeket is enyhítették.
Kinsey még az FBI-t is kigúnyolta, amikor az 1950-ben a szexuális bűncselekmények számának emelkedésére figyelmeztetett.
Leegyszerűsítette a gyermekek ellen elkövetett szörnyű bűncselekményeket, és pimaszul kijelentette, hogy a
felnőttek hisztériája okozta a lényegesen nagyobb kárt.
Nehéz megérteni, miért zavarná egy gyereket, ha megérintik a nemi szerveit.
Sőt, még az is, hogy konkrét szexuális cselekmények miatt kellene megrendülnie.
Kivéve, ha ez kulturális hatásoknak köszönhető.
Alfred C. Kinsey elsősorban gyermekek iránti szexuális vonzódása az 5 hónapos és a pubertás utáni kor közötti fiúkra,
valamint a 2 és 15 év közötti 147 lányra vonatkozó 1 888 szexuális esettanulmányban nyilvánult meg egyértelműen.
A kísérletek során a fiúkat és a lányokat szexuálisan stimulálták, illetve ők maguk is stimulálták
magukat, miközben pedofil bűnözőkből álló megfigyelők stopperrel mérték az orgazmus eléréséig eltelt időt.
A kor változása. Krisztus vagy Kinsey?
Kinsey természetesen tagadta, hogy ő maga végezte volna el ezeket a vizsgálatokat.
Ez az állítás azonban éppúgy nem menti fel őt, mint azt, aki ugyan nem követi el személyesen a
gyilkosságot, de bérgyilkosra bízza annak elkövetését.
A Kinsey-ügyet egy 1998. augusztus 10-i BBC-dokumentumfilmben is vizsgálták.
Egy idősebb hölgy – akit csupán Esthernek neveztek – beszámolója határozottan meggyőzőnek tűnt.
Még kislány voltam.
Kinsey eljött a szüleim házába.
Apám és nagyapám szexuálisan bántalmazott.
A szexuális viselkedésemet stopperórával rögzítették és lefilmeztek.
Az egészet elküldték Kinseynek.
Soha nem tudtam túllépni ezen.
A csapat egyik tagja, Paul Gebhardt, 1992-ben egy interjúban elismerte, hogy a Kinsey-csapat pedofil bűnözőket toborzott annak
érdekében, hogy tudományos adatokat szerezzen az állítólagosan normális gyermekekkel való szexuális kapcsolatokról.
Azt mondta, hogy mi – és ezzel a gyermekmolesztálókat értette – kértük önöket, hogy figyeljenek meg
dolgokat, jegyezzenek fel mindent, és ha lehetséges, mérjék az időt, majd számoljanak be nekünk.
A kor változása. Krisztus vagy Kinsey?
Judith Reismann tanulmányai szerint a gyermekeket hónapokig, sőt évekig bántalmazták, és a bántalmazóik
feljegyzéseit tudományos adatokként továbbították Kinseynek.
Kinsey állítólag a gyermekek szexuális viselkedésével kapcsolatos adatok nagy részét
Mr. Greentől, egy sorozatgyilkostól szerezte.
Az ő tapasztalatai alapján határozták meg a csecsemők és kisfiúk szexuális orgazmustípusait is.
Emellett Kinsey állítólag rendszeres kapcsolatban állt mindenféle gyermekbántalmazó szervezettel, valamint
gyermekeket molesztáló tanárokkal, pedofil apákkal és anyákkal az Egyesült Államokon belül és kívül egyaránt.
Van erről további információja?
Ó, igen.
1936 és 1956 között Kinsey bizonyíthatóan rendszeres levelezésben állt Friedrich von Baluseckkel, a németországi
Brandenburgi Evangélikus Egyház egyik pedofil vallástanárával.
Őt 1957-ben Berlinben állították bíróság elé több gyermekbántalmazási ügy miatt.
Köztük volt még a tizenegy éves lánya is, valamint egy tízéves kislány meggyilkolásának gyanúja miatt.
Az FBI az Interpol segítségét kérte, amikor kiderült, hogy Baluseck több mint 20 éven át részletes adatokat
szolgáltatott Kinseynek a 9 és 14 év közötti lányokkal és fiúkkal szemben elkövetett szexuális visszaéléseiről.
Kinsey azonban megtagadta a szexnapló kiadását azzal az ürüggyel, hogy nem akarja rontani a pedofil bűnöző jó hírnevét.
Amikor a tárgyaláson a legfőbb bíró azzal vádolta meg von Balusecket, hogy gyermekeket molesztált, hogy lenyűgözze
Kinseyt, ő így válaszolt: „Hiszen Kinsey maga kért meg rá.”
Az 1957. május 16-i Berliner Morgenpost a 3. oldalon azt írta, hogy Kinsey-nek fel kellett volna jelentenie Balusecket.
A mai szexuális nevelési programok szinte mindegyike közvetlenül vagy közvetve hivatkozik Kinseyre. Ideje, hogy társadalmunk végre
szakítson Kinsey-vel és bűnös alapkutatásával, és a szexuális kényszerrel élő elkövetők
helyett a bántalmazott áldozatok felé forduljon.
A gyermekek elleni kínzás mint a szexuális nevelés világszintű kutatási alapja.
Amit Alfred C. Kinsey „normális gyermekek közötti szexnek” nevezett, az nem volt más, mint
a gyermekek ellen elkövetett szexuális kínzás.
Kinsey-t szenvedélyes és perverz érdeklődés fűzte az orgazmusra való képességhez, különösen a kiskorúak,
azaz a pubertás előtti fiúk esetében, ejakuláció nélkül.
Judith Reismann kutatásai nyomán készült el a megrázó dokumentumfilm, a *The Children of Table 34* – az a
híres 34-es táblázat, amely a gyermekáldozatok védelme érdekében tárta fel a legborzalmasabb részleteket.
Szoros együttműködésben Mr. Green-nel – akit a BBC-csapat Rex Kingként leplezett le, egy sorozatgyilkosként,
aki több mint 800 fiút és lányt molesztált szexuálisan – elkészítették ezt a gonosz 34. táblázatot.
Ebben a tanulmányban Kinsey nem kevesebb, mint 317 fiú csecsemő és gyermek orgazmusra
való képességére vonatkozó adatokat sorolt fel.
A kor változása. Krisztus vagy Kinsey?
Kinsey szerint a 2 és 12 hónap közötti csecsemők 32%-a, vagyis legalább körülbelül 270–300 ilyen
módon bántalmazott csecsemő érte el az orgazmust.
És aztán jött a még hihetetlenebb dolog.
Kinsey egy levegővétel alatt azt is megjegyezte, hogy számos preadoleszcens, azaz pubertás előtti gyermek
van, akik még tartós, változatos és ismételt ingerlés mellett sem érik el a csúcspontot.
A kor változása. Krisztus vagy Kinsey?
Ilyen eredmények kizárólag a legsúlyosabb emberi jogi jogsértések, nevezetesen a
könyörtelen szexuális kényszerítés révén jöhettek létre.
De ez még csak a kezdet volt.
Kinsey és megfigyelői – vagyis a gyermekmolesztálók – elsősorban a többszörös orgazmusra törekedtek.
Így szerepelnek a listán az 5 hónapos és 14 éves közötti kisgyerekek.
Akiket több mint 24 órán át úgynevezett megfigyelés alatt tartottak.
Így 11 hónapos csecsemőknél 38 perc alatt nem kevesebb, mint 14 orgazmust, két éves
kisgyermekeknél pedig 9 perc alatt 7 orgazmust váltottak ki.
Ezeket a perverz gyermekkínzásokat látva – ráadásul mindezt az alapkutatás nevében – az embernek már csak a
szemét és a fülét kell eltakarnia, és legalább most be kell vonni az igazságszolgáltatást.
Miért nem ítélték el már régóta ezeket az elkövetőket rendkívül súlyos pedofília miatt?
Ezek azoknak a szexuális nevelőknek az atyáinak tettei és eredményei, akik éppen a jelenlegi időkben
világszerte kényszeríteni akarják gyermekeink és fiataljaink korai szexualizálását.
Ezzel a legsúlyosabb pedofil bűnözők nyomdokaiba lépnek.
Minden fa a magjának megfelelően nő.
Éppen ezért a korai szexualizáció világszerte pontosan ugyanilyen mértékben fog elterjedni, ha nem fékezik
meg és nem akadályozzák meg minden határozottsággal.
Ha nem sikerül minden korai szexualizációs kísérletet vagy a szexuális nevelés kényszerét már a csírájában elfojtani,
akkor az utóbbi valószínűleg még rosszabb lesz, mint az előbbi.
Aki azonban úgy gondolja, hogy ez a borús előrejelzés mégis kissé túlzó, annak tudomásul kell vennie, hogy Kinsey és
társai még korántsem voltak elégedettek az elért eredményekkel.
Ezért azt állították: biztos, hogy a fiúk még nagyobb hányada élvezhetett volna
többszörös orgazmust, ha a helyzet megengedte volna.
Miután egy 4 éves és egy 13 éves fiúnál 24 óra alatt 26 orgazmust váltottak ki, a Kinsey-jelentés elégedetlenül
megállapítja: még a legfiatalabb, öt hónapos csecsemők is képesek ilyen ismételt reakciókra.
Ugyanebben az időegységben azonban még ennél is többet lehetett volna elérni.
A kor változása. Krisztus vagy Kinsey?
Egy független tudományos tanulmány már régen bebizonyította, hogy a túlzott szexualitás előbb-utóbb veszélyes
agyelváltozásokhoz és idegrendszeri megbetegedésekhez vezet.
Dr. Hirsch úr, mi zajlik egy fejletlen testben, mi zajlik egy olyan gyermek lelkében, akit ilyen drámai módon bántalmaznak?
Elsősorban Prof. Dr. Remschmidt, a Marburgi Philips-Egyetem Gyermek- és Ifjúsági Pszichiátriai Klinikájának munkatársa
által írt, a 2011. április 29-i „Deutsches Ärzteblatt” című folyóiratban megjelent újabb tudományos cikkre vagyok tisztában.
Remschmidt professzor itt rámutat arra, hogy már az általános lelki és fizikai bántalmazás is – nemhogy a gyermekkori
szexuális visszaélés – mindig nyomot hagy a gyermek agyában.
Ezt nem csupán a bántalmazott emberek releváns emléktartalmára vonatkozó vizsgálatok bizonyítják, hanem
a bántalmazás áldozatainak agyi szerkezetére és működésére irányuló kutatások is.
Azok az emberek, akik gyermek- és serdülőkorukban fizikai és szexuális bántalmazást szenvedtek el, későbbi életükben is
átlag feletti gyakorisággal szenvednek pszichés zavaroktól.
Ami a korai szexualizálásnak kitett gyermek lelki és fizikai megterhelését illeti, rendkívül fontos az, amit a
gyermekmolesztálók saját kezűleg dokumentáltak ezeknek a korai szexualizációs kísérleteknek – hogy
egyszer ne kelljen erőszaknak nevezni őket – során.
Ezt többek között Alfred C. Kinsey által összeállított, az orgazmus hat típusát felsoroló listában is
rögzítették, amelyből itt csupán néhány részletet idézek.
Kivonatok a 6 orgazmustípusból
3. típus: extrém izomfeszültségek jelentkeznek heves görcsökkel, azaz remegő görcsökkel, amelyek gyakran a teljes
test hirtelen felemelkedésével és lezuhanásával járnak együtt.
A lábak gyakran merevek lesznek, az izmok pedig összehúzódnak és kemények.
A vállak és a nyak merevek lesznek, és gyakran előre hajlanak.
A légzés leáll, és gyakran ziháló jellegű.
A szemek mereven állnak, vagy szorosan csukva vannak.
4. típus: összekulcsolt kezek, eltorzult száj, néha kilógó nyelv.
Az egész test vagy annak egyes részei spasztikus, azaz görcsös rángásokba kezdenek, amelyek néha szinkronban
vannak a pulzálásokkal, és heves lökésszerűen jelentkeznek.
Még hevesebb görcsök jelentkeznek, azaz az egész testet megrázó rángások, valamint nehéz légzés, sóhajtozás, zokogás, heves
sikolyok, néha könnyezéssel együtt, különösen kisgyermekeknél.
5. típus: mindez extrém remegésben, összeomlásban és hasonló tünetekben csúcsosodik ki, néha pedig ájulással jár.
6. típus: az orgazmus közeledtével fájdalom vagy félelem jelentkezik.
Néhány alany rendkívüli fájdalmat érez, és előfordulhat, hogy sikít, ha a mozgás továbbra is
folytatódik, vagy ha a nemi szervét akár csak megérintik.
De ha valaki ezek közül a kicsinyek közül, akik hisznek bennem, bűnre csábítja őket, annak jobb lenne, ha malomkövet
akasztanának a nyakára, és a tenger mélyébe süllyesztenék.
Mindez puszta gyermekkínzás volt.
És pontosan ez fog világszerte bekövetkezni, ha szabad teret engednek a korai szexualizációnak.
Mi volt az első reakciója, miután hallott Kinsey módszeréről, és különösen a hatféle orgazmustípusról szóló elméletéről?
Tehát a pedofília továbbra is bűncselekménynek minősül.
És ennek így is kell maradnia.
Ez nem évül el, és ez nem változhat meg.
És most az ügyészeknek kell lépniük.
És tényleg mindannyian fel kell lépnünk ellene, hogy ne történjen meg az, hogy a korai
szexualizálás hívei világszerte érvényesülhessenek.
Egyszerűen szörnyű, hogy létezik ilyen dolog.
De ezek tényleg, igen, azt kell mondanom, disznók.
Azt hiszem, rosszul hallottam.
Ott a szexuális perverziókat és a személyes vágyakat kutatási célokra használják fel visszaélésszerűen.
Ez nem lehet igaz.
Új törvényekre van szükség ahhoz, hogy ennek vége legyen.
Ezek, igen, ezek a torzulások.
Szörnyűnek tartom. Egyszerűen el sem tudom képzelni, hogy a lányom vagy a fiam
csecsemőkorában már így megérintene vagy megfogná valakit.
Na, ez egyszerűen nem mehet így.
Ez ijesztő.
Ó, istenem.
Ó, istenem. Ez… ez hihetetlenül őrült.
Hát igen, fogalmam sincs, mit mondjak erre.
Igen, igen, ez egyszerűen nem normális.
Kinsey-nek felfedezései után éppen ugyanolyan elkötelezettséggel kellett volna dolgoznia a jogi szabályozás szigorításán.
Ehelyett azonban visszaélt a kutatási megbízatással.
Ó, Istenem. Mindannyiukat börtönbe kellene zárni. Nem, nem, komolyan.
Ez aztán a szörnyű büntetés, vagy mi. Életfogytiglan.
Hogy soha többé ne tehessék meg.
Mert ha egyszer megteszik, akkor biztosan többször is meg fogják tenni.
Most nehéz a helyzet, de ezt nem tudom megérteni.
Azokat örökre el kell zárni.
Ha nem akarjuk, hogy az ilyen jellegű bűncselekmények világméretű visszaélés-járvánnyá
fajuljanak, most már csak egy dolog segíthet.
Tudatosságra irányuló ellenállás.
De nem a gyermekek pornóval kapcsolatos ismeretei révén, hanem azáltal, hogy az állam radikálisan
megvédi őket mindenféle korai szexualizálási kísérlettől.
Fontos megjegyezni, hogy mindezek a szörnyűségek már 1938 óta szisztematikusan beépülnek a népekbe
az úgynevezett modern szexuális nevelés keretében.
Természetesen Kinsey soha nem állította be kutatási eredményeit egy önmagát
gyermekmolesztálónak valló személy perverz kísérleteiként.
Ehelyett azt állította, hogy ez az első tudományos bizonyíték arra, hogy a gyermekek
születésüktől fogva szexuális vágyakkal rendelkeznek.
És éppen manapság hoznak gyümölcsöt ezek a bűncselekmények.
A gyermekek szexuális élményekhez való jogának világszintű kinyilvánításában.
A „Lehrplan 21” keretében minden svájci iskolában bevezetik a szexuális nevelést.
Nemzetközi szinten jelenleg különböző szinteken új jogalapokat és törvényeket hoznak létre, amelyek az iskolai
kötelező és átfogó szexuális felvilágosítás bármilyen megtagadását egyenesen bűncselekménnyé minősítik.
Ez a szexuális felvilágosító program olyan erőteljes kényszert jelent, hogy még a
vallásszabadságra hivatkozást sem fogadják el mentességi okként.
Senki érve sem számít.
Sem a szülők etikai-erkölcsi kifogásai, sem az érdeklődésüket vesztett gyermekek elutasítása.
Milyen hangulat uralkodik ott?
És ezek a törvények már most is hatályba léptek.
2010-ben Németországban már előfordult, hogy apákat és anyákat akár 40 napra is őrizetbe vettek.
Vagy akár 1 000 eurós bírsággal sújtották őket, mert nem voltak hajlandók gyermekeiket szexuális felvilágosító órára küldeni.
Már csak a nép maga mondhat nemet az ilyen diktatórikus, rendkívül zsarnoki kényszerintézkedésekre.
Nemet mondunk a kötelező szexuális nevelésre.
Nemet mondunk a kötelező szexuális felvilágosításra.
És nem az iskolákban történő átfogó szexuális felvilágosításra.
A BAG HIV-vel és nemi úton terjedő betegségekkel foglalkozó nemzeti programja célja, hogy
országszerte biztosítsa a szexuális felvilágosítást.
A BHZ és a BAG által kidolgozott alapdokumentum képezi az alapját a svájci állampolgárok
számára törvényileg kötelező szexuális nevelésnek.
A Szövetségi Egészségügyi Hivatal (BAG) a járványvédelem érdekében országos szintű korai szexuális felvilágosítást szorgalmaz.
A bázeli iskolatörvény a „Tanterv 21” bevezetéséig átmeneti megoldásként törekszik a korai szexuális nevelés szabályozására.
A gyermekvédelem és az anyatanácsadás nevében tájékoztató füzetek és hasonló eszközök
segítségével törekednek a korai szexualizációra.
A kötelező szexuális felvilágosítás bevezetése hamarosan törvénybe lép.
Ezt még a vallásszabadságra hivatkozva sem szabad megtagadni, megkerülni vagy bírálni.
Mielőtt azonban ezeket a törvényeket véglegesen elfogadnák, legalább 10 fontos kérdést kell tisztázni.
1. Miért nem kritizálták a médiák Kinsey embertelen kijelentéseit ugyanolyan következetesen, ahogyan azt
általában teszik a befolyásos politikusok bármilyen, még a legártalmatlanabb szexbotrány esetében is?
2. Hol vannak az összes szekta-szakértők?
Talán Kinsey nem volt elég befolyásos?
3. Miért támogatják a médiák Kinsey gyermekbántalmazásait olyan bagatellizáló módon, hogy a törvény szerint
akár bűnrészessé is váltak a számtalan kisgyermek és kiskorú éveken át tartó kínozásában?
4. Miért nem alakult ki nyilvános vita Kinsey adatairól még azután sem, hogy Dr. Judith Reismann nyilvánosságra hozta a tényeket?
5. Miért adta ki a Szövetségi Egészségügyi Felvilágosítási Központ is továbbra is teljesen kritika
nélkül Kinsey adatait egy reprezentatív brosúrában?
És mindezt annak ellenére, hogy tisztában voltak Reismann felvilágosító munkájával?
6. Miért került viszont 2005-ben a többszörösen díjazott hollywoodi film, a „Kinsey
– Az igazság a szexről” a német mozikba?
Melyik intézmény ítélte oda neki a díjat?
Milyen korhatárral?
7. Miért nem közvetítette ez a film a Kinsey-ről nyilvánosságra hozott hetedik igazságot, hanem – a tények
ellenére – azt az üzenetet, hogy Kinsey végre elhozta a szexuális felszabadulást a Nyugatnak?
8. Igaz-e az a szinte hihetetlennek tűnő állítás, hogy az oktatási minisztérium vezető tisztségviselői, a legbefolyásosabb
politikusok és a média nagy része – Hollywoodot is beleértve – egyazon csoportba tartoznak a szexuális bűnelkövetőkkel?
9. Az említett személycsoportok mindegyike képes-e kiállni egy alapos vizsgálatot a gyermekek
ellen elkövetett bűncselekmények gyanúja miatt?
10. Magánkezdeményezésű beépülés folyik-e itt a nép képviselői közé?
A demokratikus rendszerek szándékos megkerülése?
Talán itt egy látszat-állami hatalom működik?
Ezt a lehetőséget nem lehet kizárni, hiszen még Ukrajnában is folyamatosan tartanak szemináriumokat és továbbképzéseket
az iskolai tanári kar számára, amelyeket magánbefektetők – akik pontosan kik is, főként Svédországból – szerveznek.
Ez nem nyilvános helyszíneken vagy például az iskolákban történik, hanem bérelt helyiségekben és
szállodákban, jellemző módon külső szakemberek által.
Ezeket a tanulmányokat később rendszeresen hivatkozzák arra, hogy bizonyítsák, mennyire fontos és szükséges a gyermekek számára,
hogy a lehető legkorábban szerezzenek szexuális tapasztalatokat.
Az ortodox egyház egyik szóvivője a következőket nyilatkozta ezzel kapcsolatban: „Szisztematikus
módszerekkel próbálják aláásni és tönkretenni egy nemzetet.”
Ha kicsit alaposabban megnézzük, mindenhol a meleg- és leszbikus szervezetek, valamint hasonló
csoportok állnak a dolog mögött, mint hajtóerő.
Svájcban ezek közé tartozik – a sok más mellett – például a Pink Cross, a pedofilbarát Juso és a svájci Gaynossinnen.
Ezenkívül a Svájci Leszbikus Szervezet, a Melegek Baráti Egyesülete, valamint
mindenféle, a felszín alatt rejtőzködő pedofil.
Állásfoglalásaikban radikálisan követelik az úgynevezett társadalmi felszabadítás folytatását, mint például:
A „férfi” és „nő” társadalmi fogalmakat meg kell szüntetni.
A szexuális orientációt és a párkapcsolatra vonatkozó fogalmakat mindenféle normától mentesíteni kell, például a
kétnél több résztvevővel létrejövő kapcsolatok esetében is.
A családnak már nem a biológiai rokonságon kell alapulnia, hanem egy olyan társadalmi
hálózaton, amelyben nincsenek rögzített normák.
Például egy gyermeknek akár négy szülője is lehetne.
Aki Kinseyt és társait még alaposabban megvizsgálja, rájön, hogy céljaik a pogány rituálék újjáélesztésében és azokhoz való
visszatérésben rejlenek, a heteroszexuális és homoszexuális prostitúcióban, a felnőttek közötti, a
gyermekek közötti, valamint a felnőttek és gyermekek közötti pornográfiában, és még sok másban.
Korai szexualizáció – Mindezt már hallották – Mi a végső megoldás ebben a kérdésben? – Van valami tanácsuk?
Mit tehetünk, ha ezeket az embereket valóban kiiktatjuk a forgalomból?
Manapság az internetnek köszönhetően nagyon könnyű itt teret nyerni.
És ami ott mind felkerül, szerintem ez valójában teljesen szégyenteljes, hogy nem járnak el szigorúan az ügyben.
Hiszen ezeket a weboldalakat is könnyű bezárni vagy megszüntetni.
Én velük együtt vonulnék az utcára, aláírásokat gyűjtenék, interjúkat készítenék, és egyszerűen fellépnék ellene.
A saját gyermekemnek ezt nem kívánnám.
Úgy gondolom, ezt a témát már korábban kellett volna felvetni.
És ne csak akkor, amikor már késő.
Az összes szexuális tartalmú reklámot egyszerűen be kellene tiltani, pontosan úgy, mint a dohányzási tilalmat.
Minden tőlem telhetőt megtennék, hogy ez minél szélesebb körben ismertté váljon.
Használjunk egy kicsit több józan észt.
Szóval nem egészen így van, hogy minden ilyen hülyeség.
Ha az USA-ból érkezik az ember, nem mindig minden rózsás.
Látszik is, mi jön ki belőle.
Józan ész. A szülőknek oda kell figyelniük a gyerekeikre.
Ehhez nem kell semmilyen tanulmány, ehhez egyáltalán nincs szükségem semmire.
Tehát mindenekelőtt erről fel kell világosítani az embereket. Szerintem senki sem tud erről.
Például bemutatni a hírekben, vagy dokumentumfilmet készíteni róla.
Mikor fog végre az emberi társadalom búcsút inteni Kinsey embertelen kutatásainak, és az áldozatok felé fordulni?
Íme néhány rövid bepillantás a hamarosan bevezetésre kerülő kötelező szexuális nevelés fő mozgatórugóinak életébe.
Köszönetet mondok stúdióvendégeinknek az együttműködésükért, valamint Önöknek, kedves nézők, a
mai részvételükért és jövőbeli közreműködésükért.
Mert aki szereti az embereket és a gyerekeket, annak az ellenállás kötelességgé válik.