Laipni lūdzam, dārgie skatītāji, „Panorama“ filmu studijā. Šodienas tēma ir agrīnā seksualizācija.
Kam viņa vajadzīga?
Kādam nolūkam tas ir paredzēts?
Un galvenais – no kurienes viņa īsti nāk? Manā studijā viesojas vēstures profesors Mihaels Vogts un Dr. Klaudija Haunica.
„Panorama-Film“ ir sinonīms ētiski un morāli augstvērtīgām filmām.
Tāpēc nav viegli tik atklāti izklāstīt visus faktus, notikumu gaitu un nepieņemamās prakses saistībā ar
šo tēmu, kā tas tika darīts šajā dokumentālajā filmā.
Pats vienkāršais dažādu notikumu minēšanas fakts, kā uzskata šīs filmas scenārists un
producents Ivo Saseks, jau robežojas ar amorālumu.
Tomēr, tā kā dominēja iespaids, ka visas šīs lietas galu galā izplatīsies arī globālā mērogā, ja tās netiks
bezkompromisi un savlaicīgi atklātas, „Panorama-Film“ tomēr nolēma publicēt šo materiālu necenzētā veidā.
Tādēļ mēs nevēlam jums patīkamu izklaidi, skatoties šo filmu.
Tāpēc piesprādzējieties un izveidojiet savu viedokli.
Vispirms – laika salīdzinājums.
Bērnu vilināšanas laiku salīdzinājums
Bet, ja kāds no šiem mazajiem, kas tic man, tiktu pievilināts grēkot, tam būtu labāk, ja viņam kaklā tiktu
uzkārts dzirnakmens un viņš tiktu nogremdēts jūras dziļumos.
Rūpējieties, lai jūs nevienu no šiem mazajiem neizsmietu, jo es jums saku: viņu eņģeļi
debesīs vienmēr redz mana Tēva vaigu, kas ir debesīs.
Jo patiesi, es jums saku: kamēr debesis un zeme nepazudīs, ne viena jota (burts) vai svītriņa no
Likuma nepazudīs, kamēr viss nebūs piepildījies.
Ikviens, kas māca cilvēci, izmanto varu pār to.
Mūsu bērni arvien vairāk nonāk izglītības pārvalžu, skolotāju kolektīvu un pēdējā laikā arī tā saukto
ārējo seksuālo izglītības speciālistu ietekmes sfērā.
No kuriem avotiem tie īsti ir cēlušies?
Kas meklē, tas atradīs.
Pateicoties Jēzus pārliecinošajiem vārdiem un darbiem, sākās jauns laika skaitīšanas posms.
Vai mūsdienu skolotāji vispār vēl apzinās, ko viņi dara, ja, neraugoties uz viņa stingrajiem brīdinājumiem, tagad vēlas
visus bērnus jau visagrākajā vecumā izglītot seksuālās jomā un seksuāli stimulēt, īsumā – veicināt agrīnu seksualizāciju?
Vai šie jaunie seksuālās izglītības speciālisti ir kompetentāki par Jēzu no Nācaretes?
Vai tiešām mums nav nekāda apdraudējuma, ja viņa ir mūsu vadītāja?
Vai jūs, cienījamais skatītāj, vispār esat informēts par pasaules mēroga centieniem seksualizēt bērnus jau no visagrākā vecuma?
Laiku maiņa
Jo atkal ir pienācis laiks pārkāpt pēdējo tabu.
Seksuāla saskarsme ar bērniem, proti, ar nepilngadīgajiem, ir jālegalizē un jāveicina ar likumu.
Mums aizraujas elpa, kad dzirdam nesen izteiktos viedokļus, ko pauduši augsti cienīti seksuālās izglītības speciālisti.
Vadošie pedagoģijas speciālisti, piemēram, Helmuts Kentlers, māca, ka pašreizējā bērnu
aizsardzība patiesībā ir naidīgums pret bērniem.
Viņš izsaka neticamu apgalvojumu, ka sekss ar bērniem nav vardarbība, bet gan bērna tiesības.
Bērna tiesības uz seksuālo vajadzību apmierināšanu.
Tādēļ patiesa bērnu aizsardzība ir seksuālās pašnoteikšanās aizsardzība.
Šajā gadījumā bērnu ļaunprātīga izmantošana neapšaubāmi tiek maskēta kā audzināšana.
Laiku maiņa
Bērnu aizsardzības laika salīdzinājums
Bērniem ir nepieciešamas „zināšanas par pornogrāfiju“!
Vācu pedagoģijas zinātniece Karla Etchenberga uzskata, ka pieaugušajiem vajadzētu ar bērniem runāt par pornogrāfiju.
Tā pat, tāpat kā Šveices Jaunie sociālisti, prasa iekļaut pornogrāfiju bērnu mācību procesā.
Antigenocīda kustība uzskata, ka pret šādām prasībām ir jāiestājas stingri un bez kompromisiem,
atsaucoties uz tiesību aktiem, kas ir spēkā arī šodien.
Pornogrāfija Kriminālkodeksa 197. pants
1. Ikvienam, kurš personai, kas jaunāka par 16 gadiem, piedāvā, rāda, nodod, dara pieejamus vai izplata pa radio vai televīziju
pornogrāfiskus rakstus, skaņas vai attēlu ierakstus, ilustrācijas, citus šāda veida priekšmetus vai pornogrāfiskus
uzvedumus, tiek piespriests cietumsods vai naudas sods.
2. Personai, kas publiski izstāda vai demonstrē 1. punktā minētos priekšmetus vai paraugdemonstrējumus vai citādi
tos nepiespriežot piedāvā kādam, tiek uzlikts naudas sods.
Turklāt bērni ir jāaizsargā arī no citiem pornogrāfiskiem materiāliem, un ikvienam ir jānodrošina aizsardzība
pret seksuāla satura attēlu uztveršanu pret savu gribu.
Skatīt arī 358. pantu un 1992. gada 25. marta Regulas par telekomunikāciju pakalpojumiem 18.a panta 1. punktu.
Šis princips, kā to prasa arī bērnu tiesību aizstāvju organizācija AGB, vispirms ir konsekventi jāpiemēro mobilo sakaru operatoriem,
jo šodien burtiski katram bērnam kabatā ir mobilais tālrunis.
No Centrālšveices Pedagoģiskās augstskolas Seksuālās izglītības un skolas kompetences centra pamatdokumenta
„Seksuālā izglītība un skola” izriet tā skaidri formulētais mērķis attiecībā uz mūsu bērniem.
Bērns ir seksuāla būtne.
Seksuālās izglītības pamatā ir cilvēka definīcija kā būtne, kas ir atkarīga no audzināšanas, vai, citiem vārdiem
sakot, bērnu un jauniešu atzīšana par seksuālām būtnēm.
Jau šis pirmais, būtībā loģiski kļūdainais secinājums taču paver plašas iespējas pedofilijai.
Jo, citiem vārdiem sakot, tas nozīmē, ka, kamēr bērnam tas patīk, viss ir pieļaujams.
Šeit ir piemērs no pamatdokumenta un kompetences centra tīmekļa vietnes.
Vecums: 4–5 gadi. Pirmsskolas posms tiek attēlots šādi.
Pašlaik populāras ir „ārsta spēles”, baudpilna pašizpēte, pašstimulācija, kas nozīmē orgasmam līdzīgas reakcijas, lomu
spēles, piemēram, ģimene ar diviem tēviem vai divām mātēm, kā arī skūpstīšanās, dzimumakts, erotiska interese par
vecākiem, vēlme rādīt savu ķermeni un spēles ar dzimumorgāniem, kā arī pirmās visdziļākās draudzības un mīlas attiecības.
No tā izriet šādi mācību procesa galvenie virzieni. a) ķermeņa daļu, tostarp dzimumorgānu, nosaukumu apguve; b) ķermeņa izjūta
rotaļveidā, t. i., ieskaitot seksuālo uzbudinājumu; c) draudzīgas attiecības, robežu noteikšana, savas un citu
cilvēku intīmās sfēras respektēšana; d) bērna ieņemšana, kā notiek dzimumakts un kā no tā rodas bērns.
Un tas notiek ar četru līdz piecu gadu veciem bērniem.
Vecums no sešiem līdz divpadsmit gadiem. Aktivitātes kopā ar vienaudžiem.
Otrā dzimuma noniecināšana vai noraidīšana.
Dzimumu lomām raksturīga uzvedība, dažos gadījumos stipri pārspīlēta.
Provokatīva vai agresīva uzvedība pret pretējā dzimuma pārstāvjiem.
Tabu pārkāpumi.
Vajadzības gadījumā interese un erotiska pievilcība pret to pašu dzimumu.
No kāda vecuma cilvēks ir gatavs seksam?
No tā izriet šādi mācību satura elementi. Seksualitāte un valoda. Necenzēti vārdi.
Intervija ar skolās strādājošiem ārējiem seksuālās izglītības pasniedzējiem atklāja, ka katram bērnam, neatkarīgi no vecuma,
tiek sniegta precīza informācija par to, kas, piemēram, ir anālais sekss, ejakulācija un vēl daudz briesmīgākas lietas,
ja bērns šādus terminus ir tikai dzirdējis, bet nav sapratis.
Apaugļošanās, grūtniecība, dzemdības.
Dažādas draudzības, attiecību un dzīves formas.
Tātad šeit bērniem tiek iegalvots, ka visas šīs no jauna definētās novirzes ir normālas.
Un kas ir daudz briesmīgāk – viss, kas līdz šim bija normāls, tiek pasludināts par nenormālu un nelikumīgu.
Dzimumu lomas, lomu modeļi, piemēram, strādājoša māte, tēvs pie plīts, seksuālā orientācija.
Galu galā šeit viss ir atļauts, ja vien tas sagādā prieku.
Pirmās menstruācijas, pirmā ejakulācija, HIV, AIDS, seksuāli transmisīvās infekcijas, seksuālā uzmākšanās,
vardarbība, masturbācija, jo īpaši zēniem, bet arī meitenēm.
Un to uzskata par pilnīgi normālu un pat svarīgu.
Vecums: no 12 līdz 16 gadiem.
Sociālās pārmaiņas – šeit ir domāta autonomijas attīstība un atdalīšanās no vecāku mājām.
Aizvien pieaugoša interese par detalizētām zināšanām par seksuālajām praksēm.
Vajadzības gadījumā apzināta saskare ar pornogrāfiju.
Cik daudz seksa pozīciju ir un kura no tām ir vislabākā?
Vai spermas norīšana liek pieņemties svarā?
Šeit mēs morālu apsvērumu dēļ pārtraucam uzskaitījumu.
Mācību saturs jebkurā gadījumā ir tik mērķtiecīgi pielāgots visām tām bezjēdzīgajām bērnu un jauniešu pļāpām, ka galu
galā ikvienam galvā ir iebāzta patiešām jebkura netīrība.
Šeit ir piemērs no pamatdokumenta un kompetences centra tīmekļa vietnes.
Attīstības posms, pašstimulācija.
Tas nozīmē, ka tās izraisa orgasmam līdzīgas reakcijas.
Uzvedība?
Ķermeņa zonu atklāšana kā jaunu baudas sajūtu avots.
Apzināta, atkārtota ķermeņa daļu manipulēšana. Tostarp arī dzimumorgānu.
Dzimumu lomu rotaļveida izpēte, izmantojot lomu spēles, piemēram, „tēvs-māte” spēles.
Ģimene ar divām mātēm, diviem tēviem, vienu vecāku.
Būt iemīlētam, dzimumakts.
Vai arī, spēlējot ārsta spēles.
Arī otra ķermeņa izpēte.
Dabiskās ziņkāres apmierināšana.
Laiku maiņa
Tajā pašā laikā ar pedofiliem saistītie Jaunie sociālisti strādā pie nostājas dokumenta, kurā, kā norāda Tanja Valisa,
viņi aicina pieņemt jaunu pieeju pornogrāfijas jautājumam.
Tas nozīmē arī to, ka jau desmit līdz divpadsmit gadus veciem bērniem seksuālās izglītības stundās ir jāskatās porno.
Lai gan sākumā šī prasība izraisīja sašutumu skolu pārvaldēs, tomēr vēl jāredz, cik ilgi šis
sašutums spēs izturēt pastāvīgo Juso spiedienu.
Arī saistībā ar izglītošanu par AIDS, bērnu tiesībām vai seksuālo orientāciju skolās pašlaik visā Eiropā tiek izstrādāti
jauni mācību materiāli, kuros bērnu agrīnā izglītošana un agrīnā seksualizācija tiek noteikta kā obligāta satura daļa.
Profesor Vogt, kāpēc pēkšņi ir izveidojusies šī starptautiski izplatītā seksuālās izglītības ideoloģija?
Vai tā radās no vienas dienas uz otru?
Nē, nemaz ne.
To jau 1939. gadā ASV – kur gan citur? – ieviesa seksuālo pētījumu speciālists Alfreds C.
Kinsejs, veicot ārkārtīgi rūpīgu un neatlaidīgu darbu.
Ja es pareizi atceros, Alfredu Kinseju vienmēr ir dēvējuši par 20. gadsimta nozīmīgāko seksuālo pētnieku.
Vai arī jūs tā domājat?
Kā nozīmīgāko seksuālās uzvedības pētnieku es viņu, ņemot vērā iemeslus, par kuriem mums vēl jārunā, patiesībā
neatzītu, taču noteikti kā ietekmīgāko faktoru tā sauktajā sabiedriskās un seksuālās viedokļa veidošanā.
Galu galā gandrīz visas jaunākās seksuālās izglītības programmas balstās uz Kinseja darbiem.
Dr. Haunit, jūs esat praktizējoša ārste.
Kuru no daudzajiem Kinseja teorētiķu apgalvojumiem jūs, ņemot vērā savu viedokli, vislabprātāk izpētītu nedaudz sīkāk?
Dr. med. Haunit, izsakot savu viedokli, saka, ka viss ir iespējams.
Šī tā saucamā modernā domāšana ir ietekmējusi Kinseja uzskatus par seksu un seksualitāti.
Tomēr praksē ir pierādījies, ka šī ir ārkārtīgi bīstama ideoloģija, jo tā ir novedusi un joprojām
noved pie neskaitāmiem noziedzīgiem nodarījumiem.
Kinsija galvenie darbi to apliecina melnā uz balta.
Runa ir par Kinsey ziņojumu, kas sastāv no divām grāmatām: pirmkārt, „Vīrieša seksuālā uzvedība”.
Vīrieša seksuālā uzvedība un, otrkārt, sievietes seksuālā uzvedība.
Ar šiem darbiem Dr. Sex, kā viņu arī dēvēja, patiešām ietekmēja gandrīz visas pasaules uzskatus par seksualitāti.
Tātad vīrs, kura vārdiem bija ietekme uz daudzām valstīm.
Vīrietis, kura mācības mūsdienās tikai tagad sāk patiesi nest augļus.
Kinsey bija seksuālās brīvdomības ideju pamatlicējs.
Bet kas īsti bija Kinsey?
Pašlaik nevarētu būt svarīgāks jautājums par šo, jo Kinseja vārdiem un mācībām ir tikpat liela ietekme
visā pasaulē kā Jēzus Kristus vārdiem un mācībām, tikai tās ir diametrāli pretējas pēdējām.
Kurš no abiem tagad ir uzticamāks?
Mums ir pazīstami Jēzus Kristus vārdi un darbi, kas ievadīja jaunu laiku skaitīšanu.
Bet kādi tieši ir Kinseja vārdi un darbi?
Mūsu studijas viesi un dažas īsas atkārtotas filmēšanas palīdz mums meklējumos.
Kinsey savas dzīves laikā izskatīja vairāk nekā 18 500 seksuālu gadījumu, kuros galvenokārt bija
iesaistīti nepilngadīgie, lai tos darītu zināmus sabiedrībai.
Kinsija galvenais mērķis bija seksuālā daudzveidība.
Tomēr viņš pats sevi dēvēja par konservatīvu zinātnieku.
Tomēr 1997. gadā žurnāls „Der Spiegel“ atklāja Kinseja neticamo dubultdzīvi.
Vēsturnieka Džeimsa Džonsa sarakstītā Kinseja biogrāfija liecina, ka seksuālo pētījumu speciālists Kinsejs slepeni brīvi
nodevās savām homoseksuālajām un sadomazohistiskajām izdarībām.
No šī Kinseja ziņojuma izriet, ka, būdams jauns skautu vadītājs, viņš bez ierobežojumiem izpauda
savas voyeuristiskās un ekshibicionistiskās tieksmes.
Pēc tam, kad Kinsey ar dziļu naidu bija pametis savu kristīgo ģimeni, viņš ap sevi pulcēja kolēģus, lai zinātniski pētītu
cilvēku, bet jo īpaši nepilngadīgo bērnu, seksuālo uzvedību.
Katram viņa darbiniekam bija pilnībā jāatklāj sava seksuālā dzīve un uzvedība.
Turklāt savas mājas slepenā istabā Kinsey regulāri rīkoja grupu seksa spēles kopā ar saviem darbiniekiem un izvēlētiem viesiem.
Un viņš piespieda pat savu sievu tajā piedalīties.
Kinsey lika profesionālai filmēšanas komandai uzņemt homoseksuālas, heteroseksuālas un sadomazohistiskas ainas.
Neraugoties uz slimību izraisošo spiedienu, viņa darbinieki pakļāvās, jo baidījās par savu karjeru.
Kinsey uzņēmumā strādāja tādi cilvēki kā, piemēram, Klaids Martins, kurš gan kā statistikas
speciālists nebija ieguvis nekādu profesionālo izglītību.
Tomēr viņš bija atbildīgs par visu datu statistisko analīzi.
Visu to vēl arī finansēja ebreju Rokfellera fonds.
Lai gan viņi pēc tam atkārtoti apgalvoja, ka esot pieprasījuši profesionālu statistiku.
Tomēr Kinsey neļāvās pierunāt ne ar kādu pieeju.
Pats Kinsejs cieta no ekstrēma sadomazohisma.
Tiek apgalvots, ka viņš atkārtoti esot veicis vardarbīgas un ārkārtīgi sāpīgas manipulācijas ar saviem dzimumorgāniem.
Papildus homoseksuālajām attiecībām ar saviem kolēģiem, piemēram, Pomeroyu un Martinu, viņš
pilnībā izbaudīja Čikāgas homoseksuāļu aprindas.
Briesmīgs propagandists – laiku salīdzinājums
Kinsey saviem zinātniskajiem pētījumiem izstrādāja plašas aptaujas.
No tiem izriet, ka Kinsey bija stingri pārliecināts, ka katrs cilvēks kādreiz ir nodarbojies ar perversām
darbībām, uzturējis ārlaulības attiecības vai piedzīvojis vardarbīgas sadistiskas pieredzes.
Tāpat arī tas, ka ikviens kādreiz ir guvis seksuālu pieredzi ar personas tā paša dzimuma, ar dzīvniekiem un bērniem.
Viņa aptaujas anketās nebija nekādas iespējas, kā respondentiem izvairīties no šādiem neiedomājamiem apgalvojumiem.
Un, ja viņi kādreiz to atzina, Kinsey beidzot viņus pilnībā kontrolēja.
Lai gan Kinsey apgalvoja, ka savus seksuālās pētniecības rezultātus ir ieguvis no plašas sabiedrības, patiesībā viņš
parasti aprobežojās ar prostitūtu, homoseksuāļu, cietumnieku un, kā viņš tos dēvēja, „pazemes pasaules” pārstāvju aptaujāšanu.
Tādēļ var pierādīt, ka Kinsey bija statistikas viltojumu veicējs.
Lai gan Kinseja seksuālās pētījumi bija paredzēti laulības sagatavošanas kursiem, tēmas kā grūtniecība,
dzemdības un bērnu barošana ar krūti, kas faktiski būtu bijušas jāiekļauj, vispār netika apskatītas.
Kinsey vienkārši bija seksuāli slimīgs.
Vīrietis, kurš, izmantojot savu profesionālo autoritāti, manipulējoši un agresīvi
ļaunprātīgi izmantoja savu skolotāja statusu.
Kad 40. gados Kinsejs mēģināja publiskot savus vairāk nekā 350 jautājumus par seksuālo uzvedību, viņam bija
ļoti grūti sazināties ar pavisam parastiem cilvēkiem.
Viņam bija daudz vieglāk iegūt datus par cilvēkiem, kuri dzīvo nekonvencionāli.
Un tā radās maldinošs un viltīgs priekšstats, ka 95 % no visiem amerikāņu vīriešiem esot seksuālie noziedznieki.
69 % prostitūtu pastāvīgo klientu.
37 % jau būtu bijusi pieredze ar homoseksuālām attiecībām.
Un 17 % no visiem ASV lauksaimniekiem esot nodarbojušies ar seksu ar dzīvniekiem.
Tikai 1981. gadā mediju ekspertei Dr. Judith Reismann izdevās atklāt šīs nopietnās
metodoloģiskās neprecizitātes Kinseja pētījumos.
Īpašu uzmanību piesaistīja fakts, ka liela daļa no Kinseja datiem bija iegūti no pedokriminālistiem,
proti, no noziedzniekiem, kas izmanto bērnus.
Tātad aptaujāti netika iedzīvotāji, bet gan pedofili.
Tomēr Kinseja darbi joprojām visā pasaulē veido būtiskāko, tā saukto zinātnisko pamatu seksuālās pētniecības jomā.
Pat pamatdokuments „Seksuālā izglītība un skola”, uz kuru tagad balstās Šveices mācību programma „Mācību programma 21”, sadaļā
„Pamatskola” norāda, ka apgalvojums par bērnības posmu, kurā seksualitāte atrodas „miega stāvoklī”, ir empīriski atspēkots.
„Empīriski“ nozīmē „saskaņā ar eksperimentu rezultātiem“.
Tomēr tieši uz Kinseja eksperimentu krājumu galu galā balstās arī „Mācību programma 21” un gandrīz
visas seksuālās izglītības programmas visā pasaulē.
Tomēr lielākā daļa skolu direktoru nav ne jausmas, uz ko tie balstās.
Ko jūs domājat par obligātajām seksuālās izglītības nodarbībām no četru gadu vecuma?
Tad cilvēks ir jauns, un, manuprāt, tas vienkārši ir pārāk agri.
Man tas šķiet pilnīga muļķība, godīgi sakot.
Mums pašiem ir divi bērni.
Mazajam ir trīs gadi, bet lielajam vēl nav pat pieci.
Un es patiešām nezinu, ko viņam ar to darīt.
Tātad mēs uzskatām, ka tas absolūti nav pareizi.
Es tam neesmu par.
Tā noteikti ir, patiesībā tas ir joks.
Man šķiet, ka tas nav labi, jo, manuprāt, viņiem ir tikai četri gadi – ko gan viņi ar to vispār varētu darīt un tā tālāk.
Es domāju, ka tas viņiem taču neko nedod.
Un patiesībā vecumam tas vispār nav nekāda problēma, vai ne?
Četrgadniekiem, sešgadniekiem un bērnudārza audzēkņiem.
Es teiktu, ka tas ir nedaudz par agru. Četru gadu vecumā viņi saka: „Nē, man tas nepatīk.”
Nē, man tas nešķiet labi, man tas nešķiet labi. Pie mums tā noteikti nebūs. Pie mums tas jau vispār nav iespējams.
Man arī nešķiet labi, ka bērni jau agrīnā vecumā tiek pakļauti seksuālam spiedienam. Manuprāt, tas nav pieņemami.
Četri gadi? Viņi taču vēl grib mācīties, spēlēties un būt bērni.
Viņiem taču prātā ir kaut kas cits.
Es domāju, ka tas jau ir pats attieksmes jautājums. Nu, tas taču vispār nav pieņemami.
Es arī nemaz negribu, lai viņiem par to stāstītu tik agri. Es to nemaz negribu. Esmu pilnīgi pret to.
Jau bērnudārzā – man tas šķiet pavisam briesmīgi.
Man tas šķiet muļķīgi. Patiešām.
Vienkārši pārāk agri, tas nav piemērots bērnam. Bērnam ir jāspēlējas.
Bērnam ir jāspēlējas uz ielas, nevis jādomā par tādiem jautājumiem.
Ko jūs domājat par to, ka agrīnās seksualizācijas dēļ bērniem būtu jāuzsāk seksuālas attiecības?
Nu, es to vispār nevaru iedomāties, jo tas taču ir patiešām neparasts, proti, necilvēcīgi.
Nekādi.
Tieši tā, tas ir ļoti slikti, ka, iespējams, ir cilvēki, kuriem šāda situācija varētu pat sagādāt baudu.
Par to es vispār nebiju domājis.
Bet tas taču ir visbriesmīgākais, ko es varētu iedomāties.
Tas ir ļoti satraucoši dzirdēt.
Tas kaut kā ir diezgan dīvaini.
Tas noteikti nav labi.
Bet, ja man tagad būtu jānosūta savs bērns uz bērnudārzu, zinot to, es vienkārši kļūtu dusmīga.
Nu, es gan nezinu, ko es tad darītu.
Slikti, ne labi. Kā, lūdzu? Tas man šķiet pārāk pārspīlēti. Man tas nebija skaidrs, nē. Tad es par to domāju vēl sliktāk.
Ja kāds nodara pāri bērnam, kurš varbūt pat vēl pats nevar staigāt, man ar to pietiek.
Jā, tieši tā, tas man liek matiem stāties stāvus.
Nē, man tas nešķiet labi. Tas taču ir... nē, es tam pilnīgi nepiekrītu.
Pilnīga muļķība — šāds pētījums.
Ja es pieeju visai šai tēmai, vadoties no veselā saprāta, tad es zinu, ka tas viss ir muļķības.
Jā, es jautāju parastajiem vecākiem, kuriem ir bērni, un kuri zina, kā bērni attīstās. Man nav jārosina bērns uz seksualitāti.
Grāmatā „Sexual Behaviour of the Human Male“ Kinsey norāda, ka viņa grāmatā ir iekļauti dati tikai par 5300 baltajiem vīriešiem
un pusaudžiem, lai gan viņa rīcībā ir dati par 6300 vīriešiem.
Alans Velss, viens no pazīstamākajiem ASV statistikas speciālistiem, analizēja šo apgalvojumu un nonāca pie
secinājuma, ka grāmatā ir iekļautas tikai 4120 personas.
Tomēr šajos pētījumos visos gadījumos trūka, piemēram, precīza dalībnieku vecuma struktūra un seksuālā orientācija.
Lai gan Kinsey atkārtoti un stūrgalvīgi apgalvoja, ka viņa dati ir reprezentatīvi attiecībā uz ASV iedzīvotājiem 40. gados, tomēr
rūpīga izpēte liecināja, ka grāmatā „Sexual Behaviour of the Human Male“ ir apkopoti tikai dati par
nereprezentatīvām, daļēji pat ļoti aizdomīgām marginālām grupām.
Aptuveni 1400 noziedznieki no dažādu ASV štatu cietumiem.
Daudzi no viņiem bija ieslodzīti par seksuālu vardarbību pret bērniem.
Tad Dr. Judith Reisman aprēķināja, ka homoseksuālo vīriešu īpatsvars ir aptuveni 630.
Turklāt tika atklāti 200 tā sauktie seksuālie psihopāti.
Tad vēl 329 likumpārkāpēji, kuri bija notiesāti par citiem pārkāpumiem.
Bet tad arī vismaz 317 zēni vecumā no 2 mēnešiem līdz 15 gadiem, kuri cietuši no seksuālās vardarbības.
Tomēr tika pieņemts, ka tur ir kaut kas vairāk.
Savukārt 350 skolēni ar novirzēm uzvedībā.
Visbeidzot bija vēl viena noziedznieku grupa, kuru Kinsey vienkārši dēvēja par „pazemes pasauli”.
Acīmredzams melu propagandas gadījums, izmantojot statistikas viltošanu.
Kad Kinsey tika atkārtoti kritizēts šā iemesla dēļ, viņš norādīja, ka šis uzskats balstās uz senu
kļūdu, ka noziedznieki atšķiras no pārējās sabiedrības.
Statistikas aptaujas par seksuālo pētniecību lielā mērā ir aizpildījuši pedofili.
Jūsu atbildes tika pielīdzinātas parasto pilsoņu atbildēm. Ko jūs par to domājat?
Man tas tiešām nepatīk.
Tātad, ka no šādiem ārkārtējiem gadījumiem praktiski tiek izdarīts vispārīgs secinājums – es tam nepiekrītu. Patiešām nepiekrītu.
Jā, tas ir traki. Nu, kāpēc vispār jautā šādām grupām? Tas taču nemaz nav vidējais rādītājs.
Nu, tas ir dīvaini. Vairāk nekā neiespējami. Jā, es arī tā domāju.
Viņa uzskata, ka daudzi cilvēki būtu šokēti, ja uzzinātu par kaut ko tādu.
Tad viņi atbildētu pavisam citādi, ja zinātu, ka viņam patiesībā ir tik slikta pagātne vai ka viņš agrāk ir dzīvojis tādu dzīvi.
Tas taču ir šausmīgi.
Taču tas, ka šīs aptaujas tagad tiek ierobežotas tikai ar šo konkrēto iedzīvotāju grupu,
protams, nemaz neatspoguļo vairākuma viedokli.
Jā, es nevaru ielikties pedofila vietā.
Nu, šī statistika, kas liecina, ka nav nekādu atšķirību, mani nedaudz pārsteidz.
Un tas, protams, liek apšaubīt, vai šī profilakses koncepcija vispār darbojas.
Nē, mums viņus vispār nevajadzētu aptaujāt.
Nu, es to nevaru iedomāties, jo šie cilvēki ir slimi.
Un iedzīvotāji kopumā nav slimi.
Problēma ar pētījumiem. Vai tiešām var visu uzspiest cilvēkiem?
Es tam nepiešķiru lielu nozīmi.
Man nešķiet pieņemami, ka ņem vērā šo cilvēku viedokli.
Nu, tas taču nav nekādi kompetenti cilvēki.
Tieši tie, kuri ar šo tēmu faktiski ir nodarījuši pāri citiem bērniem vai citiem cilvēkiem, – vai viņus
vajadzētu aptaujāt – es tagad nezinu, vai tas būtu lietderīgi vai arī vispār atbilst šai tēmai.
Es domāju, ka tie ir slimi cilvēki, bet sabiedrībā viņiem nav ko darīt.
Jā, jo, ņemot vērā to slimību uz Mēness, nu, tur viņi taču ir... .
Kā, jūsuprāt, var novērst agrīno seksualizāciju?
Es noteikti saceltu sacelšanos, jo to es noteikti protu diezgan labi.
Jo tā nav tikai mana problēma, tā ir mūsu problēma.
Tie ir mūsu bērni, tā būs nākamā paaudze, tā būs mūsu nākotne.
Jebkurā gadījumā pret to ir jārīkojas.
Tātad, sēdēt mājās, skatīties televīziju un teikt: „Jā, tas kaut kā atrisināsies.” Tas vienkārši neatrisināsies.
Man, manuprāt, ir jāreaģē savlaicīgi un jārīkojas, lai šāda situācija neradītos.
Noraidīt ir vienkārši.
Aizliegt, jā.
Ikviens, kurš izdara noziegumu pret bērniem, faktiski būtu jātiesā ar vislielāko iespējamo bargumu, izmantojot
visātrākos tiesiskos līdzekļus. Viņam jāuzsāk kriminālvajāšana.
Tātad, ne jau nosacīta soda vai citas lietas, bet tie vienkārši ir nekavējoties stingri jāizņem no aprites.
Es domāju, ka vecākiem ir jāsavienojas un jācīnās pret to, jo tas nav pieņemami. Tas patiešām ir briesmīgi.
Vienkārši uz laiku izņemsim viņus no skolas.
Viss ir pavisam vienkārši. Es noteikti to nepieļaušu.
Un vēl jo mazāk – uz kungu viedokli.
Jā, es to aizliegtu savam bērnam.
Pret kaut ko tādu ir jāiebilst.
Es domāju, ka šajā jautājumā sabiedrībai tiešām ir jāsavienojas un jārīkojas pret šāda veida parādībām.
Jo īpaši vecākiem, kuru bērni apmeklē šādas iestādes, man jāatzīst, ka es, visticamāk, savu bērnu no turienes izņemtu.
Jo tas, ko viņi dara slepenībā, ir pat pašu vārdiem sakot, apkaunojoši. 1965. gadā izdotajā grāmatā „Sex Offenders“
Kinsey aizstāv seksuālo vardarbību pret bērniem, sakot:
Šausmas, ar kādām mūsu sabiedrība raugās uz pieaugušo, kurš veic seksuālu kontaktu ar maziem bērniem, kļūst mazāk izteiktas.
Ja pētām citu zīdītāju uzvedību, seksuāla aktivitāte starp pieaugušiem un nenobriedušiem dzīvniekiem ir
izplatīta un, šķiet, no bioloģiskā viedokļa ir normāla.
Vai mēs tikko nepareizi dzirdējām?
Vai Kinseja acīs cilvēks bija vienkārši cita veida zīdītājs?
Alfreds C. Kinsejs mūs visus ir nostādījis vienā līmenī ar, piemēram, pērtiķiem, zaķiem, suņiem un cūkām.
Tomēr, vadoties no empīriski zinātniskās pieejas, Kinseja grupa devās vēl vienu soli tālāk un paziņoja: visa
seksuālā vardarbība esot daļa no normāla zīdītāju iedzimtības.
Kinsijs uzskatīja, ka, ja vecāki neiejauktos, no tā izrietētu tikai loģisks secinājums, ka izvarošana
jaunām meitenēm vai sievietēm būtu patīkama pieredze.
Laiku maiņa. Kristus vai Kinsejs?
Dr. Judith Reismann savos pētījumos par Kinsey uzsvēra, ka viņa ārkārtējā seksuālās vardarbības banalizēšana pat
ietekmēja ASV likumdošanu, piemēram, izraisot izvarošanas jēdziena pārdefinēšanu un sodu mīkstināšanu.
Kinsey pat izsmēja FIB, kad tā 1950. gadā brīdināja par seksuālo noziegumu skaita pieaugumu.
Viņš mazināja pret bērniem izdarīto šausmīgo noziegumu nopietnību un bezkaunīgi paziņoja, ka daudz
lielāku postu esot nodarījusi pieaugušo histērija.
Ir grūti saprast, kāpēc bērnam vajadzētu justies satrauktam, ja kāds pieskaras viņa dzimumorgāniem.
Un pat to, ka tas būtu jāizjauc ar konkrētiem seksuāliem aktiem.
Ja vien tas nav saistīts ar kultūras ietekmi.
Alfrēda C. Kinseja galvenokārt seksuālā pievilcība pret bērniem skaidri izpaudās 1 888 seksuālo gadījumu piemēros, kuros
bija iesaistīti zēni vecumā no 5 mēnešiem līdz pēc pubertātes, kā arī 147 meitenes vecumā no 2 līdz 15 gadiem.
Pētījumu pamatā bija tas, ka zēni un meitenes tika seksuāli stimulēti vai paši sevi stimulēja, kamēr pedofili
novērotāji ar hronometru mērīja laiku līdz orgasma sasniegšanai.
Laiku maiņa. Kristus vai Kinsejs?
Protams, Kinsey noliedza, ka viņš pats būtu veicis šos testus.
Tomēr šis apgalvojums viņu attaisno tikpat maz, cik to, kurš pats gan nav izdarījis
slepkavību, bet ir to pasūtījis algotajam slepkavam.
Arī 1998. gada 10. augusta BBC dokumentālajā filmā tika izskatīta Kinseja lieta.
Vecākas sievietes, kuru sauca vienkārši par Esteri, liecība noteikti bija pārliecinoša.
Es vēl biju maza meitene.
Kinsey ieradās manu vecāku mājās.
Mani seksuāli izmantoja mans tēvs un vectēvs.
Mana seksuālā uzvedība tika reģistrēta ar hronometru un filmēta.
Viss tika nosūtīts Kinsejam.
Es nekad vairs nespēju to pārvarēt.
Kāds komandas loceklis, Pols Gebhardts, 1992. gadā kādā intervijā atzina, ka Kinseja komanda piesaistīja pedofilus, lai
iegūtu zinātniskos datus par it kā normālu seksu ar bērniem.
Viņš teica, ka mēs esam lūguši jums — un ar to viņš domāja bērnu izmantotājus — veikt novērojumus, veikt pierakstus
un, ja iespējams, fiksēt laiku, un pēc tam mums par to ziņot.
Laiku maiņa. Kristus vai Kinsejs?
Saskaņā ar Judith Reismannas pētījumiem bērni esot tikuši seksuāli izmantoti mēnešiem un gadiem ilgi, un viņu mocītāju
veiktie pieraksti esot tikuši nodoti Kinsey kā zinātniskie dati.
Lielāko daļu datu par bērnu seksuālo uzvedību Kinsey esot ieguvis no sērijveida izvarotāja Mr. Green.
Pamatojoties uz viņa pieredzi, tika izstrādāti arī seksuālo orgasmu veidi zīdaiņiem un maziem zēniem.
Tiek uzskatīts, ka Kinsey esot uzturējis regulārus kontaktus ar visdažādākajām pedokriminālajām organizācijām, kā
arī ar skolotājiem, kuri izmantoja bērnus, un pedofiliem tēviem un mātēm gan ASV, gan ārpus tās.
Vai jums ir sīkāka informācija par to?
Ak, jā.
Ir pierādīts, ka no 1936. līdz 1956. gadam Kinsey regulāri sarakstījās ar Frīdrihu fon Baluseku, pedofilu un
reliģijas skolotāju Brandenburģes evaņģēliskajā baznīcā Vācijā.
1957. gadā viņš Berlīnē stājās tiesas priekšā par vairākiem bērnu seksuālās izmantošanas gadījumiem.
Starp viņiem bija pat viņa vienpadsmitgadīgā meita, kā arī aizdomas par desmitgadīgas meitenes slepkavību.
FBI iesaistīja Interpolu, kad atklāja, ka Baluseks vairāk nekā 20 gadu garumā bija nosūtījis Kinsejam detalizētus
datus par saviem seksuālajiem pārkāpumiem pret meitenēm un zēniem vecumā no 9 līdz 14 gadiem.
Tomēr Kinsey atteicās publicēt seksa dienasgrāmatu, aizbildinoties, ka nevēlas kaitēt pedofila reputācijai.
Kad tiesas sēdē galvenais tiesnesis izvirzīja apsūdzību, ka fon Baluseks esot izmantojis bērnus, lai ieskaidrotu
Kinseju, viņš atbildēja: „Kinsejs pats taču man to lūdza.”
1957. gada 16. maija laikraksta „Berliner Morgenpost“ 3. lappusē bija rakstīts, ka Kinsey
būtu bijis jāiesniedz sūdzība pret Baluseku.
Gandrīz visas mūsdienu seksuālās izglītības programmas tieši vai netieši atsaucas uz Kinsey. Ir pienācis laiks, lai mūsu
sabiedrība beidzot atbrīvotos no Kinsey un viņa noziedzīgajiem pamatpētījumiem un pievērstos seksuālās
vardarbības upuriem, nevis instinktu vadītiem vainīgajiem.
Bērnu spīdzināšana kā seksuālās pedagoģijas pētījumu pamats pasaules mērogā.
Tas, ko Alfreds C. Kinsejs dēvēja par „normālu seksu ar bērniem”, nebija nekas cits kā seksuāla vardarbība pret bērniem.
Kinsey izrādīja kaislīgu un perversu interesi par spēju sasniegt orgasmu, jo īpaši attiecībā uz nepilngadīgajiem, t. i.,
pirmspubertātes vecuma zēniem, kuriem nenotiek ejakulācija.
Un, pamatojoties uz Džūditas Reismanas pētījumiem, tika uzņemta satriecoša dokumentālā filma „The Children of Table
34” — par to slaveno 34. tabulu, kurā, lai aizsargātu bērnu upurus, tika atklāti visšausmīgākie sīkumi.
Ciešā sadarbībā ar Mr. Green, kuru BBC komanda atmaskoja kā Rex King – sērijveida izvarotāju, kurš seksuāli
izmantojis vairāk nekā 800 zēnus un meitenes, – mums ir izdevies izveidot šo velnišķo 34. tabulu.
Šajā darbā Kinsey apkopoja datus par ne mazāk kā 317 zēnu zīdaiņu un bērnu spēju sasniegt orgasmu.
Laiku maiņa. Kristus vai Kinsejs?
Saskaņā ar Kinsey datiem 32 % mazuļu vecumā no 2 līdz 12 mēnešiem, tātad vismaz aptuveni 270 līdz 300 šādi
seksuāli izmantoti zīdaiņi, esot sasnieguši orgasmu.
Un tad vēl kaut kas vēl neiedomājams.
Kinsey vienā elpas vilcienā pauda nožēlu, ka ir daudz pirmspubertātes vecuma bērnu, kuri pat ilgstošas, dažādas un
atkārtotas stimulācijas apstākļos nespēja sasniegt kulmināciju.
Laiku maiņa. Kristus vai Kinsejs?
Šādus rezultātus varēja panākt vienīgi, veicot visbriesmīgākos cilvēktiesību pārkāpumus,
kas izpaudās kā nežēlīga seksuāla vardarbība.
Taču tas bija tikai sākums.
Kinsey un viņa novērotāji – ar to tagad ir domāti bērnu izmantotāji – galvenokārt centās panākt daudzkārtējus orgasmus.
Tādējādi sarakstā ir iekļauti bērni vecumā no 5 mēnešiem līdz 14 gadiem.
Kurus vairāk nekā 24 stundu garumā, tā teikt, novēroja.
Šādā veidā 11 mēnešus veciem zīdaiņiem 38 minūšu laikā tika izraisīti ne mazāk kā 14 orgasmi, bet
divgadīgiem bērniem – 7 orgasmi 9 minūšu laikā.
Ņemot vērā šos perversos bērnu spīdzinājumus, turklāt vēl arī fundamentālās pētniecības vārdā, atliek vien
aizsegt acis un ausis un vismaz tagad iesaistīt tiesu iestādes.
Kāpēc šie noziedznieki jau sen nav notiesāti par smagu pedofilijas noziegumu?
Tie ir to seksuālās izglītības speciālistu tēvu darbi un augļi, kuri tieši šajā laikā vēlas uzspiest mūsu
bērniem un jauniešiem agrīnu seksualizāciju visā pasaulē.
Tādējādi viņi seko visbriesmīgāko pedofilu-krāpnieku pēdās.
Katrs koks izaug atbilstoši savai sēklai.
Un tieši tāpēc agrīnā seksualizācija visā pasaulē izplatīsies tieši tādā pašā veidā, ja to
neapturēs un neizskaudīs ar vislielāko apņēmību.
Ja neizdosies jau sākumā apslāpēt katru mēģinājumu veicināt priekšlaicīgu seksualizāciju vai uzspiest
seksuālo izglītību, pēdējais mēģinājums, visticamāk, būs vēl nepatīkamāks nekā pirmais.
Tomēr tie, kas uzskata, ka šī drūmā prognoze tomēr ir nedaudz pārspīlēta, ir jāņem vērā, ka Kinsejs un viņa līdzdalībnieki ar
visiem sasniegtajiem rezultātiem vēl nebūt nebija apmierināti.
Tāpēc viņi apgalvoja: ir skaidrs, ka vēl lielākai daļai zēnu būtu bijuši vairākkārtēji orgasmi, ja situācija to būtu ļāvusi.
Pēc tam, kad 4 gadus vecam un 13 gadus vecam zēnam 24 stundu laikā tika izraisīti 26 orgasmi, Kinseja ziņojumā
neapmierināti tiek norādīts, ka pat visjaunākie zīdaiņi, kuri ir piecus mēnešus veci, ir spējīgi uz šādām atkārtotām reakcijām.
Tomēr tajā pašā laika periodā būtu bijis iespējams sasniegt vēl vairāk.
Laiku maiņa. Kristus vai Kinsejs?
Neitrāls zinātnisks pētījums jau sen pierādīja, ka pārmērīga seksuālā aktivitāte agrāk vai vēlāk izraisa bīstamas
smadzeņu mīkstināšanās parādības un nervu sistēmas traucējumus.
Dr. Hirš, kas, jūsuprāt, var notikt neattīstītā organismā un bērna dvēselē, ja viņš tiek tik dramatiski izmantots?
Man ir zināms galvenokārt viens nesenais zinātniskais raksts, ko sarakstījis prof. dr. Remšmidts no Marburgas Filipsa
Universitātes Bērnu un jauniešu psihiatrijas klīnikas un kas tika publicēts žurnālā „Deutsches Ärzteblatt“ 2011. gada 29. aprīlī.
Šeit profesors Remšmidts norāda, ka jau vispārēja psiholoģiska un fiziska vardarbība, nemaz nerunājot par seksuālo
vardarbību bērnībā, vienmēr atstāj pēdas bērna smadzenēs.
To liecina ne tikai pētījumi par attiecīgajiem atmiņas saturiem cilvēkiem, kuri ir cietuši no vardarbības, bet arī
pētījumi par vardarbības upuru smadzeņu uzbūvi un funkcijām.
Turklāt cilvēki, kuri bērnībā un jaunībā ir cietuši no fiziskas un seksuālas vardarbības, vēlāk dzīvē
biežāk nekā vidēji saskaras ar psihiskām traucējumiem.
Runājot par garīgo un fizisko slogu, ko izjūt bērns, kurš tiek pakļauts agrīnai seksualizācijai, ārkārtīgi svarīga nozīme ir
tam, ko bērnu izmantotāji paši ir dokumentējuši šo agrīnās seksualizācijas mēģinājumu laikā — lai to,
reizi par visām reizēm, nenosauktu par izvarošanu.
Viņi to, cita starpā, bija iekļāvuši Alfreda C. Kinseja sastādītajā sešu orgasma veidu
sarakstā, no kura es šeit citēju tikai dažus fragmentus.
Izvilkumi no grāmatas „6 orgasma veidi”
3. tips: rodas ārkārtīgi spēcīgas spazmas ar intensīvām konvulsijām, t. i., trīcēšanas lēkmēm, kas bieži
saistītas ar pēkšņu visa ķermeņa pacelšanu un nolaišanu.
Kājas bieži kļūst stīvas, un muskuļi ir saspringti un cieti.
Pleci un kakls kļūst stīvi un bieži ir noliekti uz priekšu.
Elpa tiek aizturēta, un bieži vien tā ir smaga.
Acis ir nekustīgas vai cieši aizvērtas.
4. tips: rokas sakļautas, mute izkropļota, reizēm izlīstošs mēle.
Viss ķermenis vai tā daļas sāk krampjveidīgi trīcēt, dažkārt sinhroni ar pulsācijām spēcīgos triecienos.
Parādās vēl spēcīgākas konvulsijas, t. i., visa ķermeņa trīcēšana, kā arī smaga elpošana, nopūtas, raudāšana, spēcīgi
kliedzieni, dažkārt kopā ar asaru plūsmām, īpaši maziem bērniem.
5. tips: viss kulminē ar ārkārtēju trīcēšanu, sabrukumu un tamlīdzīgiem simptomiem, un dažreiz ar bezsamaņu.
6. tips: tuvojoties orgasmam, rodas sāpes vai bailes.
Daži pētījuma dalībnieki cieš no ārkārtīgi stiprām sāpēm un, iespējams, kliedz, ja kustība turpinās
vai ja tiek pat vienkārši pieskāries dzimumorgāniem.
Bet, ja kāds no šiem mazajiem, kas tic man, tiek pievilināts grēkot, tam būtu labāk, ja viņam kaklā tiktu
uzkārts dzirnakmens un viņš tiktu nogremdēts jūras dziļumos.
Viss iepriekš minētais bija tīra bērnu mocīšana.
Un tieši tāda situācija izveidosies visā pasaulē, ja tiks dota brīva vaļa agrīnajai seksualizācijai.
Kāda bija jūsu pirmā reakcija, kad uzzinājāt par Kinseja pētījumu un jo īpaši par viņa teoriju par sešiem orgasma veidiem?
Tātad pedofilija joprojām ir krimināli sodāms nodarījums.
Un tā tam arī jāpaliek.
Tai nav noilguma termiņa, un tas nedrīkst mainīties.
Un tagad ir jārīkojas prokuroriem.
Un mums patiešām visiem ir jācīnās pret to, lai nekas tāds nenotiktu, lai agrīnās seksualizācijas
atbalstītāji visā pasaulē nevarētu panākt savu.
Tas tiešām ir briesmīgi, ka kaut kas tāds vispār pastāv.
Bet tie ir, jā, man jāatzīst, cūkas.
Man šķiet, ka esmu pārklausījies.
Tur seksuālās novirzes un personīgās iekāres tiek ļaunprātīgi izmantotas pētniecības nolūkos.
Tas taču nevar būt.
Ir jāpieņem jauni likumi, lai tas beigtos.
Šīs, jā, šīs izkropļojumi.
Man tas šķiet briesmīgi. Es pat nevaru iedomāties, ka kāds varētu tā pieskarties manai meitai vai dēlam, kad viņi vēl ir zīdaiņi.
Nu, tas vienkārši nav iespējams.
Tas ir satraucoši.
Ak, mans Dievs.
Ak, mans Dievs. Tas ir, tas ir neticami traki.
Nu jā, es pat nezinu, ko par to teikt.
Jā, jā, tas vienkārši nav normāli.
Pēc savu atklājumu izdarīšanas Kinsejam būtu bijis jāstrādā ar tādu pašu apņēmību, lai padarītu likumdošanu stingrāku.
Taču viņš drīzāk ir ļaunprātīgi izmantojis pētniecības uzdevumu.
Ak, Dievs. Viņus visus vajadzētu ieslodzīt cietumā. Nē, nē, tiešām.
Pilnīgi briesmīgs sods vai kaut kas tamlīdzīgs. Mūža ieslodzījums.
Tātad, lai viņi to vairs nekad nevarētu izdarīt.
Jo, ja viņi to izdara vienreiz, tad noteikti to atkārtos vēl vairākas reizes.
Tagad ir grūti, bet es to nespēju saprast.
Tie ir jāiesloga uz visiem laikiem.
Ja nevēlamies, lai šāda veida noziedzīgi bērnu seksuālās izmantošanas gadījumi izvērstos par pasaules mēroga ļaunprātīgas
izmantošanas epidēmiju, tagad var palīdzēt tikai viena lieta.
Izglītojoša pretestība.
Tomēr nevis pateicoties bērnu zināšanām par pornogrāfiju, bet gan pateicoties to radikālajai valsts aizsardzībai pret
jebkādiem mēģinājumiem veicināt priekšlaicīgu seksualizāciju.
Jāņem vērā, ka visas šīs pretīgās parādības jau kopš 1938. gada tiek sistemātiski ieviestas
tautās kā tā saucamā modernā seksuālā izglītība.
Protams, Kinsey nekad neattēloja savus pētījumu rezultātus kā perversus eksperimentus, ko veicis
cilvēks, kurš pats atzinis, ka ir bērnu izmantotājs.
Tā vietā viņš to pasniedza kā pirmo zinātnisko pierādījumu tam, ka bērniem jau no dzimšanas ir seksuālas vajadzības.
Un tieši šajās mūsu dienās šie noziedzīgie nodarījumi nes savus augļus.
Pasaules mēroga aicinājums atzīt bērnu tiesības uz seksuālo pieredzi.
Saskaņā ar mācību programmu „Lehrplan 21“ visās Šveices skolās ir paredzēts ieviest seksuālo izglītību.
Pašlaik starptautiskā mērogā dažādos līmeņos tiek izstrādāti jauni pamatprincipi un likumi, kas jebkādu
atteikšanos no obligātās un visaptverošās seksuālās izglītības skolā padara par īstu noziedzīgu nodarījumu.
Šīs seksuālās izglītības programmas uzspiešana jau ir tik masveida, ka pat atsaukšanās uz
reliģijas brīvību netiek pieņemta kā pamats atbrīvojumam.
Neviens arguments no neviena puses netiek ņemts vērā.
Ne vecāku ētiskie un morālie iebildumi, ne arī neieinteresēto bērnu atteikšanās.
Kāda gaisotne tur valda?
Un šie likumi jau tagad ir spēkā.
2010. gadā Vācijā tēvi un mātes jau tika ieslodzīti uz laiku līdz 40 dienām.
Vai arī viņiem tika uzlikts naudas sods līdz 1 000 eiro, jo viņi atteicās sūtīt savus bērnus uz seksuālās izglītības nodarbībām.
Tikai pati tauta var pateikt „nē” šādiem uzspiestiem, ārkārtīgi diktatoriskiem ierobežojumiem.
Mēs sakām „nē” obligātajai seksuālajai izglītībai.
Un „nē“ vispārējai seksuālajai izglītībai skolās.
BAG valsts programma par HIV un seksuāli transmisīvajām slimībām paredz nodrošināt visaptverošu seksuālo izglītību.
Pamatdokuments „BHZ un BAG” ir pamats likumā noteiktajai obligātajai seksuālajai izglītībai visiem Šveices pilsoņiem.
Federālā Veselības aģentūra (BAG) epidēmijas novēršanas nolūkā aicina ieviest visaptverošu agrīno seksuālo izglītību.
Bāzeles Skolu likums, kamēr tiek ieviesta mācību programma „Lehrplan 21”, cenšas nodrošināt savlaicīgu seksuālo izglītību.
Bērnu aizsardzības un māmiņu konsultāciju vārdā, izmantojot informatīvās brošūras un citus
līdzekļus, tiek veicināta agrīna seksualizācija.
Obligātā seksuālā izglītība drīz tiks ieviesta ar likumu.
To nedrīkst atteikt, apiet vai kritizēt pat, atsaucoties uz reliģijas brīvību.
Tomēr, pirms šie likumi tiks galīgi pieņemti, ir jānoskaidro vismaz 10 svarīgi jautājumi.
1. Kāpēc plašsaziņas līdzekļi nekritizēja Kinseja cilvēci nicinošos izteikumus tikpat konsekventi, kā to
parasti dara jebkuras, pat visnevainīgākās, ietekmīgu politiķu seksuālās skandālu gadījumā?
2. Kur palikuši visi sektu eksperti?
Vai varbūt Kinsey ietekme bija pārāk maza?
3. Kāpēc plašsaziņas līdzekļi atbalsta Kinseja izdarītos bērnu seksuālās izmantošanas gadījumus tādā veidā, kas tos bagātina,
ka saskaņā ar likumu tie pat kļuva par līdzdalībniekiem neskaitāmu mazu bērnu un nepilngadīgo gadiem ilgajā mocīšanā?
4. Kāpēc pat pēc tam, kad Dr. Judith Reismanna bija atklājusi faktus, par Kinseja datiem neizvērsās publiska diskusija?
5. Kāpēc arī Federālā Veselības izglītības centrā Kinseja dati joprojām tika publicēti
pilnīgi nekritiski kā reprezentatīva brošūra?
Un tas, pilnībā apzinoties Reismanna izglītojošo darbu?
6. Kāpēc tad 2005. gadā Vācijas kinoteātros tika izrādīta vairākkārt apbalvotā
Holivudas filma „Kinsey – patiesība par seksu“?
Kura iestāde viņam piešķīra balvu?
Kāda ir vecuma ierobežojums?
7. Kāpēc šī kinofilma neatspoguļoja atklāto septīto patiesību par Kinsey, bet gan, pretēji patiesībai, izplatīja vēstījumu,
ka Kinsey beidzot esot nesis Rietumiem seksuālo atbrīvošanos?
8. Vai ir taisnība, ka pat izglītības pārvaldes vadošie darbinieki, ietekmīgākie politiķi un liela daļa
plašsaziņas līdzekļu, sākot ar Holivudu, ir vienā laivā ar seksuālo noziedzniekiem, lai gan tas šķiet gandrīz neiespējami?
9. Vai visas minētās personu grupas spēs izturēt rūpīgu izmeklēšanu saistībā ar aizdomām par pedofilijas noziegumiem?
10. Vai šeit notiek privāti organizēta mūsu tautas pārstāvju infiltrācija?
Mērķtiecīga demokrātisko kārtību apiešana?
Vai šeit darbojas fiktīva valsts vara?
Šo iespēju nevar izslēgt, jo pat Ukrainā pastāvīgi notiek semināri un apmācības skolu pedagoģiskajam
personālam, kurus organizē privāti finansētāji — kas tie īsti ir? — galvenokārt no Zviedrijas.
Tas nenotiek publiski vai, piemēram, skolās, bet gan nomātās telpās un viesnīcās, ko,
kā tas raksturīgi, veic ārējie speciālisti.
Pēc tam šie pētījumi tiek sistemātiski izmantoti, lai pierādītu, cik svarīgi un nepieciešami
bērniem ir pēc iespējas agrāk gūt seksuālo pieredzi.
Pareizticīgo baznīcas pārstāvis par to teica: „Tiek veikta sistemātiska rīcība, lai iefiltrētos tautā un to iznīcinātu.”
Ja paskatās nedaudz uzmanīgāk, redzams, ka visur kā virzošais spēks darbojas geju un
lesbiešu organizācijas un tamlīdzīgas struktūras.
Šveicē, līdzās daudzām citām organizācijām, šīs ir, piemēram, „Pink Cross“, pedofiliem
draudzīgā „Juso“ un „Gaynossinnen“ Šveicē.
Turklāt Šveices lesbiešu organizācija, geju draugu apvienība, kā arī dažādi neidentificēti pedofili, kas darbojas pagrīdē.
Savos nostājas dokumentos viņi radikāli prasa turpināt tā saukto sabiedrības atbrīvošanu, proti:
Sabiedrībā lietotie jēdzieni „vīrietis” un „sieviete” ir jāatceļ.
Seksuālā orientācija un partnerattiecību jēdzieni ir jāatbrīvo no jebkādām normām, piemēram,
attiecības, kurās iesaistīti vairāk nekā divi dalībnieki.
Ģimene vairs nebūs balstīta uz bioloģisko radniecību, bet gan uz sociālo tīklu bez stingrām normām.
Piemēram, bērnam vajadzētu būt tiesībām uz četriem vecākiem.
Ikviens, kurš nedaudz padziļinātāk izpētīs Kinsey un viņa domubiedrus, secinās, ka viņu mērķis ir atdzīvināt un atgriezties
pie pagānu rituāliem, heteroseksuālajā un homoseksuālajā prostitūcijā, pornogrāfijā starp pieaugušajiem,
bērniem un starp viņiem, kā arī daudzās citās jomās.
Agrīna seksualizācija – Jūs to visu jau esat dzirdējuši – Kāds ir galīgais risinājums šajā jautājumā? – Kāds padoms?
Ko mēs varam darīt, ja šos cilvēkus patiešām izņemam no aprites?
Mūsdienās, pateicoties internetam, ir ļoti viegli šeit izveidot savu vietu.
Un tas, kas tur viss tiek publicēts... Manuprāt, tas patiesībā ir absolūts nekaunīgums, ka šajā jautājumā netiek rīkots stingri.
Taču ir vienkārši arī šīs interneta lapas aizvērt vai saglabāt.
Es kopā ar viņiem izietu ielās, vāktu parakstus, organizētu intervijas un vienkārši cīnītos pret to.
Es to nevēlētos savam bērnam.
Man šķiet, ka šis jautājums bija jārisina jau agrāk.
Un nevis tikai tad, kad jau ir par vēlu.
Visa seksuālā reklāma vienkārši ir jāaizliedz, tāpat kā smēķēšanas aizliegums.
Es pat būtu gatavs darīt visu iespējamo, lai par to vienkārši uzzinātu.
Izmantot nedaudz vairāk saprāta.
Nu, ne gluži tā, ka viss būtu tāda muļķība.
Ja nāk no ASV, ne vienmēr viss ir labi.
Nu, redzams taču, kas no tā sanāk.
Veselais saprāts. Vecākiem ir jāuzrauga savi bērni.
Man nav vajadzīgs nekāds pētījums, man nav vajadzīgs nekas.
Tātad vispirms par to būtu jāinformē. Domāju, ka neviens par to nezina.
Piemēram, parādīt to ziņās vai uzņemt par to dokumentālo filmu.
Kad beidzot cilvēces sabiedrība atteiksies no Kinseja cilvēci nicinošajiem pētījumiem un pievērsīsies upuriem?
Šie bija daži īsi ieskati strauji tuvojošās obligātās seksuālās izglītības galveno iniciatoru dzīvē.
Es pateicos mūsu studijas viesiem par līdzdalību un jums, cienījamie skatītāji, par to, ka šodien esat
kopā ar mums, kā arī par jūsu turpmāko līdzdalību.
Jo tam, kurš mīl cilvēkus un bērnus, pretestība kļūst par pienākumu.