Tämän DVD-levyn joukkokopiointi on nimenomaisesti toivottu; mahdollisimman suuri levitys on
julkaisijoiden julkilausuttu tavoite. Teidän, Neue Impulse e.V.
Seuraavassa elokuvassa näytetään rahamme todellinen kehitys ja rahajärjestelmän virheet.
Mahdolliset yhtäläisyydet todellisiin tapahtumiin ja henkilöihin eivät ole sattumanvaraisia eivätkä tahattomia.
Neue Impulse e.V. näyttää
secret.tv:n, Kopp Verlagin, CreVid.de:n ystävällisellä tuella.
Michael Kentin tuotanto
Tarina kultaseppä Fabianista
Miksi rahaa puuttuu kaikkialta
Anna minulle maailma plus 5 % tai
Larry Hanniganin tekstin pohjalta
Piirustukset Ralf Alex Fichtner
Puhuja Kai Taschner
Ohjaus ja animaatio Christoph Lehmann
Fabian oli sisäisesti innoissaan harjoitellessaan puhetta, jonka hän pitäisi seuraavana päivänä suurelle yleisölle.
Hän oli aina tavoitellut valtaa ja arvovaltaa.
Nyt hänen unelmansa toteutuisi pian.
Fabian oli käsityöläinen, joka työskenteli kullan ja hopean parissa ja valmisti koruja ja koriste-esineitä, mutta hän ei
enää pitänyt siitä, että hänen oli ansaittava elantonsa työllä.
Hän etsi epätavallisen viehätystä, haastetta.
Ja nyt hänen suuri suunnitelmansa oli toteutumassa.
Sukupolvien ajan suora tavaranvaihto oli yleinen tapa käydä kauppaa.
Ne, joilla oli perhe elätettävänä, hoitivat tehtävänsä joko kokonaan kasvattamalla omaa satoa ja kasvattamalla omaa
karjaa tai erikoistumalla johonkin tiettyyn elinkeinoon.
Oman tuotannon ylijäämä vaihdettiin muiden ylijäämään.
Kauppatori oli sosiaalisen elämän vilkas keskus.
Pölystä ja melusta huolimatta värikäs vilske oli yleisesti ottaen suosittua, sillä aina
oli paljon uutta ja mielenkiintoista kuultavaa.
Viime aikoina kitkat ja kiistat ovat kuitenkin tuntuneet lisääntyvän.
Miksi tuhlata siihen niin paljon sanoja?
Oli aika luoda parempi järjestelmä.
Tähän mennessä ihmiset olivat yleensä olleet hyvällä tuulella ja nauttineet työnsä hedelmistä.
Hallitusmuoto oli äärimmäisen yksinkertainen.
Jokaiseen kuntaan valittiin kansalaisneuvosto, jonka tehtävänä oli turvata ja taata yksilön vapaudet ja oikeudet.
Ketään ei saanut pakottaa mihinkään vastoin tahtoaan, olipa kyseessä sitten yksittäisen henkilön tai ryhmän yllyttäminen.
Se oli hallituksen ainoa tarkoitus, ja jokainen valittu pormestari sai vapaaehtoisesti tukea kunnaltaan.
Markkinapäivä aiheutti kuitenkin joitakin ongelmia, joita ei voitu ratkaista helposti.
Mikä oli veitsen arvo?
Pitäisikö se maksaa yhdellä vai kahdella korilla maissia?
Oliko lehmä arvokkaampi kuin kärryt?
Missä oli vertailukohta?
Kukaan ei keksi parempaa järjestelmää.
Fabian oli kertonut ihmisille, että minulla oli ratkaisu vaihtokauppaongelmiimme.
Kaikki kansalaiset kutsuttiin suureen tilaisuuteen.
Kaupunginaukiolle kokoontui valtava väkijoukko.
Fabian selitti uutta järjestelmäänsä, jota hän kutsui nimellä money.
Koska se kuulosti hyvin lupaavalta, häneltä kysyttiin uteliaana, miten muutos oli toteutettu.
Kulta, jota yleensä käytän korujen tekemiseen, on hyvin arvokasta metallia, hän sanoi.
Se ei ruostu, ei värjäydy ja sen säilyvyys on rajoittamaton.
Teen siis kullasta useita kolikoita ja kutsun kutakin kolikkoa talliksi.
Hän selitti yleisölle, kuinka talerin arvo vakiintuisi pian ja että rahan käyttö vaihdon välineenä
olisi paljon käytännöllisempää kuin suora tavaranvaihto.
Eräs kansalaisraadin jäsen huomautti, että jotkut ihmiset voisivat helposti louhia kultaa itse ja valmistaa siitä kolikoita.
Fabianilla oli jo vastaus.
Se olisi väärin.
Maksuvälineiksi hyväksytään tietenkin vain hallituksen hyväksymät kolikot.
Turvallisuuden vuoksi sinetti on kohokuvioitu.
Yleisö piti tätä varsin uskottavana, ja ehdotettiin, että kaikki saisivat aluksi saman määrän kolikoita.
Mutta sitten kynttilänvalmistaja sanoi: "Minulla on oikeus suurimpaan osaan
talereista, koska kaikki käyttävät kynttilöitäni.
Ei käy, huusi yksi maanviljelijöistä, sillä ilman ruokaa kaikki näkevät nälkää.
Suurin osa talereista pitäisi varmasti mennä maanviljelijöille.
Tämä johti aluksi yleiseen riitelyyn.
Fabian antoi ihmisten kiistellä keskenään jonkin aikaa ja keksi lopulta hämmästyttävän ratkaisun.
Koska ette pääse yhteisymmärrykseen, ehdotan, että saatte ensin minulta kaiken tarvitsemanne Talerin.
Teoriassa ylärajaa ei ole, mutta sinun on tietenkin pystyttävä maksamaan minulle takaisin kyseinen summa.
Mitä enemmän Thaleria saat minulta, sitä enemmän sinun on maksettava takaisin vuoden kuluttua.
Hyvä on, sanoivat kansalaiset, ja mitä hyötyä siitä on teille?
Koska tarjoan teille palvelua, Fabian selitti, nimittäin rahan toimittamista, minulla on oikeus korvaukseen.
Sanotaan, että jokaista antamaani 100 taaleria kohden saan takaisin 100 taaleria
plus 5 taaleria jokaista velkavuotta kohden.
Nämä 5 Thalerin ylimääräistä ovat lainamaksuni, ja haluamme kutsua tätä lainamaksua koroksi.
Muuta keinoa ei tuntunut olevan, ja 5 prosenttia näytti olevan vaatimaton vaatimus.
Tule takaisin ensi perjantaina, niin aloitamme.
Fabian ei tuhlannut aikaa, ja hän vietti seuraavat päivät ja yöt kolikoita valmistellen.
Viikkoa myöhemmin ihmiset jonottivat hänen liikkeensä ulkopuolella.
Kun kansalaisneuvosto oli tarkastanut ja hyväksynyt kolikot, ensimmäiset kansalaiset lainasivat ensimmäiset talerit.
Jotkut halusivat aluksi vain muutaman talerin kokeillakseen tuntematonta järjestelmää.
Uudesta maksuvälineestä tuli pian niin suosittu, että kaiken arvo arvioitiin kultakolikoissa tai talereissa.
Tämä arvonjako oli tuotteen hinta, ja hinta perustui pääasiassa sen tuottamiseen käytettyyn työvoimaan.
Jos tarvittiin paljon työvoimaa, vaadittiin korkeaa hintaa.
Kuitenkin asiat, jotka voitiin tuottaa lähes vaivattomasti, olivat halpoja.
Alban-niminen mies asui yhdessä maan kaupungeista.
Hän oli ainoa kelloseppä.
Asiakkaat olivat valmiita maksamaan hänen kelloistaan korkean hinnan.
Mutta sitten tuli toinen mies, joka myös valmisti kelloja ja tarjosi niitä halvemmalla lisätäkseen myyntiään.
Albanin oli pakko alentaa hintojaan, jotta se ei menettäisi kaikkia asiakkaitaan halvemmille kilpailijoille.
Hinnat tasaantuivat pian asiakasystävälliselle tasolle, sillä molemmat kellovalmistajat pyrkivät tarjoamaan
parasta mahdollista laatua mahdollisimman edulliseen hintaan.
Kyseessä oli aito ja rehellinen vapaa kilpailu.
Samaa periaatetta sovellettiin pian kaikilla aloilla.
Rakennusteollisuus, liikenneala, maatalous, jopa kirjanpitäjät ja kaikki muut ammatit.
Asiakkaat saivat valita vapaasti ja valita parhaan tarjouksen oman harkintansa mukaan.
Ei ollut olemassa keinotekoisia suojatoimenpiteitä, kuten myönnytyksiä tai tulleja, jotka
olisivat estäneet muita ihmisiä pääsemästä alalle.
Elintaso nousi, ja lopulta kaikki ihmettelivät, miten elämä oli ollut mahdollista ennen rahan käyttöönottoa.
Vuoden lopussa Fabian kävi kaikkien niiden luona, jotka olivat hänelle velkaa.
Jotkut omistivat nyt enemmän kuin olivat lainanneet, mutta tämä merkitsi myös sitä, että toisilla oli nyt vähemmän,
koska liikkeeseen oli laskettu vain tietty määrä kolikoita.
Jokainen, joka teki ylijäämää, maksoi takaisin 100 taleria ja 5 talerin koron, mutta joutui usein
lainaamaan rahaa uudelleen pysyäkseen toiminnassa.
Kaikki muut tajusivat ensimmäistä kertaa, että he olivat velkaa.
Ennen kuin Fabian lainasi heille jälleen rahaa, hän kiinnitti näiden ihmisten omaisuuden varmistaakseen saatavansa.
Nyt velalliset olivat paitsi veloissa, myös kiinnittäneet talonsa, joten he lähtivät nopeasti etsimään
puuttuvia 5 taleria, joita oli niin uskomattoman vaikea löytää.
Kukaan ei ymmärtänyt, että koko yritys ei koskaan päässyt pois tästä velkaloukusta, sillä vaikka kaikki alun perin tuotetut ja
liikkeelle lasketut talerit olisi maksettu takaisin, jokaista sataa taleria kohti olisi silti jäänyt 5 talerin korko vuodessa.
Fabiania lukuun ottamatta kukaan ei ymmärtänyt, että korkoa ei voitu koskaan maksaa, koska vaadittua
lisämäärää kolikoita ei ollut koskaan valmistettu.
Oli täysin väistämätöntä, että jotkut ihmiset osoittautuisivat pian maksukyvyttömiksi.
Fabianin verstaan takaosassa oli holvi, johon asiakkaat halusivat jättää kolikoita säilytettäväksi.
Hän peri pienen maksun, joka riippui rahamäärästä ja säilytyksen kestosta.
Omistaja sai kuitit talletuksistaan.
Suuria ostoksia tehtäessä oli työlästä raahata mukanaan paljon kultakolikoita, joten vähitellen tuli tavaksi maksaa
kolikoiden sijasta yhdellä tai useammalla Fabianin kuitilla, jotka vastasivat ostettujen tavaroiden arvoa.
Kauppiaat hyväksyivät kuitit luotettavana maksuvälineenä, sillä he saattoivat viedä ne Fabianille
milloin tahansa ja saada vastineeksi kultakolikoita.
Kuitit kulkivat kädestä käteen ilman, että kultaa olisi tarvinnut siirtää.
Fabianin kuitteihin luotettiin yhtä paljon kuin itse kultakolikoihin.
Fabian huomasi pian, että tuskin kukaan tuli hakemaan kultakolikoita takaisin.
Niinpä hän ajatteli itsekseen, että minulla on nyt niin paljon kultaa hallussani ja
ansaitsen silti elantoni otsani hiessä käsityöläisenä.
Tuo on roskaa.
Loppujen lopuksi kymmenet ihmiset maksaisivat minulle korkoa, jos he saisivat käyttää kultaa,
joka vain lojuu täällä ja jota harvoin haetaan.
Hän sanoi itsekseen: "Aivan oikein, kulta ei kuulu minulle, mutta se on hallussani, ja se on ainoa asia, jolla on väliä".
Miksi minun pitäisi vielä tuottaa kolikoita, kun voin käyttää osan holvini kolikoista?
Niinpä hän alkoi lainata kultakolikoita, joita hänellä oli jo talletettuna.
Aluksi vain vähän ja hyvin varovaisesti, mutta vähitellen yhä rohkeammin.
Eräänä päivänä Fabian sai suuren lainatiedustelun.
Hän ehdotti asiakkaalle, että avattaisiin tili sinun nimissäsi sen sijaan, että kuljetettaisiin kaikki kolikot sinulle.
Annan sinulle vain vastaavan määrän kuitteja.
Lainanottaja suostui ja marssi pois kuittikasan kanssa.
Hän oli saanut huomattavan lainan, ja silti kulta oli edelleen holvissa.
Kun asiakas oli lähtenyt, Fabianin huulilla oli leveä virne, koska hän oli onnistunut
syömään kakun ja pitämään sen vielä itsellään.
Hän saattoi lainata kultaa ja pitää sen silti hallussaan.
Ystävät, tuttavat ja tuntemattomat, jopa viholliset, tarvitsivat rahaa yritystoimintaansa varten, ja kunhan he
pystyivät antamaan vakuuden, lainanantoa ei ollut rajoitettu.
Fabian pystyi lainaamaan moninkertaisen määrän rahaa holviinsa, jonka omistaja hän ei
edes ollut, yksinkertaisesti antamalla kuitteja.
Kaikki oli hyvin niin kauan kuin todelliset omistajat eivät vaatineet kultaa takaisin ja ihmisten luottamus säilyi.
Hän piti tarkkaa kirjanpitoa kunkin yksittäisen asiakkaan veloituksista ja hyvityksistä suuressa pääkirjassa.
Rahan lainaaminen osoittautui erittäin kannattavaksi liiketoiminnaksi.
Fabianin yhteiskunnallinen asema nousi lähes yhtä nopeasti kuin hänen varallisuutensa.
Hän oli nyt tärkeä mies, jota ihailtiin.
Talousasioissa hänen pelkkä sanansa oli lähes ilmestys.
Muiden kaupunkien kultasepät alkoivat kiinnostua hänen liiketoiminnastaan, ja eräänä
päivänä he kävivät yhdessä hänen luonaan.
Hän esitteli heille menetelmänsä, mutta korosti painokkaasti, että salassapito oli olennainen edellytys.
Jos salaliitto olisi paljastunut, koko järjestelmä olisi voinut romahtaa kuin korttitalo.
Siksi päätettiin perustaa salainen seura.
Kukin kultaseppä palasi kaupunkiinsa ja alkoi järjestää omaa rahan lainaustoimintaansa Fabianin ohjeiden mukaisesti.
Samaan aikaan Fabianin kuitit hyväksyttiin samoin kuin hänen kultakolikkonsa, ja ne
talletettiin usein kassakaappiin kolikoiden tavoin.
Jos kauppias halusi lähettää tietyn maksun toiselle kauppiaalle tavarantoimituksesta, hän kirjoitti Fabianille lyhyen
ohjeen siirtää rahat hänen tililtään toisen kauppiaan tilille.
Fabian pystyi tekemään tarvittavat muutokset tileihin muutamassa minuutissa.
Tästä uudesta järjestelmästä tuli myös hyvin suosittu.
Tällaisia käteismaksuja koskevia kirjallisia ohjeita kutsuttiin shekeiksi.
Toisessa salaisessa kokouksessa Fabian paljasti kultasepilleen uuden suunnitelman.
Seuraavana päivänä he kutsuivat koolle kaikki maan eri osista vastaavat kuvernöörit.
Fabian toimi tiedottajana. "Myöntämämme kuitit ovat hyvin suosittuja, mutta toisinaan väärentäjät kopioivat kuitteja.
Meidän on tehtävä tästä loppu."
Pettyneinä kuvernöörit kysyivät, mitä he voisivat tehdä asialle.
Fabianilla oli tietenkin vastaus valmiina. "Ehdotan, että hallitus ottaa tulevaisuudessa tehtäväkseen
painattaa erikoispaperille uusia kuitteja, joissa on monimutkaisia kuvioita, joita kutsumme seteleiksi.
Me kultasepät vastaamme mielellämme painatuskustannuksista, koska se säästää meiltä
kuittien antamiseen kuluvaa valtavasti aikaa."
Kuvernööreillä ei ollut muita vastalauseita, sillä väestöä oli tietenkin suojeltava petoksilta,
ja seteleiden painaminen oli järkevä ratkaisu.
"Ja sitten vielä jotain muuta", Fabian sanoi, "jotkut ovat menneet kullankaivajien joukkoon ja tekevät itse kultakolikoita.
Ehdotan, että säädetään laki, jonka mukaan kaikki kultakimpaleet on toimitettava kolikoina
ja seteleinä asianmukaista korvausta vastaan."
Myös tämä ehdotus hyväksyttiin, ja hallitus painatti suuria määriä uusia seteleitä.
Jokaisessa setelissä oli tietty sana.
Yksi taleri, viisi taleria, kymmenen taleria ja niin edelleen.
Kultasepät maksoivat pienet painatuskustannukset.
Koska muistiinpanojen kantaminen mukanaan oli paljon helpompaa, väestö oli helppo saada vakuuttuneeksi.
Suosiostaan huolimatta uusia seteleitä ja kolikoita käytettiin kuitenkin vain noin
kymmenessä prosentissa kaikista maksutapahtumista.
Tilastot osoittivat, että 90 prosenttia kaikista maksutapahtumista tehtiin sekillä ja pankkisiirrolla.
Fabian pani nyt suunnitelmansa seuraavan vaiheen liikkeelle.
Tähän asti asiakkaat olivat itse asiassa maksaneet hänelle pienen maksun rahojensa säilyttämisestä.
Saadakseen lisää rahaa holviin Fabian tarjosi säästäjille kuitenkin kolme prosenttia korkoa säästöilleen.
Useimmat uskoivat, että hän tekisi vain kahden prosentin voiton, koska hänen tiedettiin
lainaavan rahojaan viiden prosentin korolla.
Ihmiset eivät muuten kyseenalaistaneet Fabianin menetelmiä lainkaan, koska kolmen prosentin korko oli paljon
parempi kuin se, että varastosta piti maksaa ylimääräistä.
Koska säästäjien määrä oli suuri, Fabianin hallinnoimat varat kasvoivat nopeasti.
Hän lainasi taas paljon suurempia summia kuin mitä holvissa oli seteleinä ja kolikoina.
Jokaista kassakaapissa olevaa 100 taleria kohden hän lainasi lainanottajille 200, 300
tai 400 taleria, joskus jopa 900 taleria.
Hänen piti vain varmistaa, että suhde yhdeksän yhtä vastaan ei koskaan ylittynyt, koska keskimäärin
joka kymmenes asiakas halusi saada saldonsa käteisenä.
Tästä huolimatta Fabian pystyi saamaan 45 taleria korkoa 900 talerin arvoisesta kirjarahasta,
jonka hän lainasi yksinkertaisten shekkien muodossa.
Se tarkoittaa viittä prosenttia 900 talerista.
Ja Fabian säilytti 45 taaleria korkoina.
Muut kultasepät tekivät samoin.
He kaikki loivat rahaa tyhjästä.
Yksinkertaisesti täytekynällä ja veloitetaan korkoa sen päälle.
He eivät tietenkään lyöneet rahaa itse, vaan antoivat hallituksen painattaa seteleitä tai lyödä
kolikoita, joita kultasepät sitten jakoivat ihmisille.
Fabian kattoi vain painatuskustannukset.
Ne kuitenkin loivat rahaa tyhjästä myöntäessään lainoja ja periessään siitä korkoa.
Useimmat ihmiset uskoivat, että hallitus huolehtii rahan tarjonnasta.
He uskoivat myös, että Fabian lainaisi vain sellaisia rahoja, jotka muut olivat tallettaneet hänelle säästöinä.
Ainoa outo asia on se, että kenenkään säästötalletus ei koskaan pienentynyt, kun rahaa lainattiin muualle.
Jos kaikki olisivat yrittäneet nostaa tilinsä saldon kerralla, huijaus olisi paljastunut.
Eräänä päivänä Fabiania lähestyi harkitseva liikemies.
Hänen mukaansa korkoväite on väärä.
Aina kun he lainaavat 100 taleria, he pyytävät 105 taleria takaisin.
Ylimääräisiä 5 taaleria ei voida koskaan maksaa, koska niitä ei ole olemassa.
Maanviljelijät tuottavat ruokaa, teollisuus tuottaa tavaroita ja niin edelleen, mutta vain he tuottavat rahaa.
Oletetaan, että koko maassa on vain kaksi liikemiestä, jotka toimivat kaikkien muiden työnantajina.
Kumpikin näistä kahdesta lainaa 100 taleria.
Maksamme 90 taaleria palkkaa ja kuluja ja laskemme 10 taalerin voiton, joka menee omaan taskuumme.
Kokonaisostovoima olisi tällöin 90 plus 10 taleria kertaa 2 eli 200 taleria.
Mutta maksaaksemme heille meidän olisi myytävä kaikki tuotteemme 210 taalerin hintaan.
Jos toinen meistä onnistuu myymään koko tavaravarastonsa 105 talerilla, toinen voi ansaita enintään 95 taleria.
Lisäksi hän ei voi myydä joitakin tavaroitaan, koska hänellä ei ole enää rahaa niiden ostamiseen.
Hän on edelleen velkaa heille 10 taleria ja voi maksaa ne takaisin vain lainaamalla lisää rahaa.
Järjestelmä on siis mahdoton.
Mies jatkoi.
Ilmeisesti heidän oli tarkoitus laittaa liikkeelle 105 taleria, 100 minulle ja 5 itse käytettäväksi.
Silloin liikkeessä olisi 105 taleria, ja velka voitaisiin maksaa takaisin.
Fabian kuunteli hiljaa ja vastasi lopulta.
Taloustiede on hyvin monimutkainen ala, kultaseni.
Tämä ongelma vaatii monen vuoden tutkimustyötä.
Kiinnitän näihin asioihin asianmukaista huomiota, kun te huolehditte omastanne.
Sinun on työskenneltävä tehokkaammin, lisättävä tuotantoa, vähennettävä kustannuksia ja tultava paremmaksi liikemieheksi.
Autan sinua mielelläni milloin tahansa.
Vierailija jatkoi matkaansa tyytymättömänä.
Jokin oli vialla.
Fabianin menetelmissä oli jotain perustavanlaatuista vikaa.
Ja hän väisti taitavasti kysymyksiä.
Fabiania pidettiin kuitenkin laajalti asiantuntijana, ja kaikki vastalauseet olisivat turhia.
Taloudethan näyttivät kukoistavan ja maa oli valtavassa noususuhdanteessa.
Kattaakseen lainatun rahan korot kauppiaiden oli korotettava hintojaan.
Tämän jälkeen työntekijät valittivat, että heidän palkkansa olivat liian alhaiset.
Työnantajat eivät kuitenkaan halunneet maksaa korkeampia palkkoja.
He viittasivat konkurssiriskiin.
Maanviljelijöille ei maksettu asianmukaisesti heidän tuotannostaan.
Ja monet kotiäidit valittivat liian kalliista ruuista.
Lopulta lakkoja syntyi.
Tähän asti tuntematon ilmiö.
Yhä useammat ihmiset kärsivät myös köyhyydestä.
Edes ystävillä tai sukulaisilla ei ollut varaa auttaa heitä.
Maan todellinen rikkaus unohdettiin suurelta osin.
Hedelmällinen maaperä, suuret metsät, mineraalivarat ja karja.
Kaikki pyöri rahan ympärillä.
Tämä näennäisesti ylin hyvä, josta oli aina pulaa.
Mutta kukaan ei kyseenalaistanut järjestelmää.
Uskottiin, että hallituksella oli kaikki nämä mekanismit hallinnassa.
Muutamat ihmiset pystyivät yhdistämään ylijäämänsä ja perustamaan ilmaisia luotto- tai rahoituslaitoksia.
Tämä voisi tuottaa 6 prosentin tai enemmänkin korkoa, mikä ylitti selvästi Fabianin tarjoaman 3 prosentin koron.
Nämä vapaat yhtiöt saattoivat kuitenkin lainata vain rahaa, joka oli itse asiassa niiden omaisuutta.
Toisin kuin Fabianilla, heillä ei ollut outoa valtaa luoda rahaa tyhjästä kirjoittamalla se vain kirjoihin täytekynällä.
Nämä riippumattomat rahoituslaitokset ärsyttivät Fabiania ja hänen kavereitaan.
Niinpä he perustivat nopeasti omansa.
Suurin osa kilpailijoista ostettiin pois ennen kuin se ehti edes kukoistaa.
Hyvin lyhyessä ajassa kaikki rahoituslaitokset olivat heidän hallussaan tai valvonnassaan.
Yleinen taloudellinen tilanne heikkeni edelleen.
Työntekijöiden mielestä heidän pomonsa tekivät liikaa voittoa.
Työnantajat taas pitivät työvoimaansa laiskana ja tehottomana.
Kaikki syyttivät toisiaan.
Myöskään kuvernöörit eivät löytäneet ratkaisua.
Lisäksi näytti siltä, että köyhyysongelma oli ratkaistava ensisijaisesti.
Sosiaaliset ohjelmat otettiin käyttöön, ja jokainen asukas velvoitettiin lailla maksamaan sosiaaliturvamaksuja.
Tämä puolestaan raivostutti kansalaiset, jotka pitivät edelleen kiinni vanhanaikaisesta ajatuksesta, jonka mukaan naapureiden
pitäisi auttaa toisiaan vapaaehtoisesti hätätilanteessa.
Nämä maksut ovat pelkkää laillistettua ryöstöä, sanoivat ihmiset.
Kaikki, mikä otetaan yksilöltä vastoin hänen tahtoaan, oli tarkoitus mikä tahansa, on yhtä kuin varkaus.
Kaikki tunsivat itsensä kuitenkin voimattomiksi ja pelkäsivät vankilatuomiota, joka voitaisiin
langettaa verojen ja tullien maksamatta jättämisestä.
Vaikka sosiaaliset ohjelmat tarjosivat lyhytaikaista helpotusta, ne eivät kyenneet ratkaisemaan ongelmia.
Päinvastoin, he palasivat pian entistä suurempina määrinä ja tarvitsivat lisää rahaa.
Sosiaalimenot nousivat huimiin mittasuhteisiin, ja myös kallis hallintokoneisto riistäytyi käsistä.
Useimmat hallituksen jäsenet olivat kunnollisia ihmisiä, joilla oli rehelliset suositukset.
He eivät halunneet rasittaa kansalaisiaan lisäkustannuksilla.
Niinpä he turvautuvat viimeiseen keinoon eli lainaavat puuttuvat rahat Fabianilta ja hänen kavereiltaan.
Heillä ei kuitenkaan ollut aavistustakaan siitä, miten he voisivat koskaan maksaa nämä velkakirjat takaisin.
Vanhemmilla ei ollut enää varaa maksaa lastensa opettajille.
Heillä ei ollut enää varaa myöskään lääkäreihin.
Jopa kuljetusyritykset menivät konkurssiin.
Rahaa ei yksinkertaisesti ollut enää.
Hallitus joutui asteittain ottamaan haltuunsa ja hallinnoimaan kaikkia näitä toimintoja.
Opettajista, lääkäreistä ja monista muista ammattiryhmistä tuli virkamiehiä ja julkisen sektorin työntekijöitä.
Näissä olosuhteissa vain harvat saivat vielä tyydytystä työstään.
He saivat kohtuullista palkkaa, mutta menettivät itsenäisyytensä ja identiteettinsä.
Jokainen oli vain hammasratas jättimäisessä koneistossa.
Henkilökohtaiselle aloitteellisuudelle ei ollut tilaa, eikä ammatillisia saavutuksia juurikaan tunnustettu.
Palkat olivat käytännössä kiinteät, ja ylennyksiä myönnettiin vain esimiehen jäädessä eläkkeelle tai kuollessa.
Epätoivoissaan hallitsijat päättivät jälleen kerran kysyä neuvoa Fabianilta.
Heidän mielestään hän oli erittäin fiksu, ja hänellä tuntui aina olevan paras ratkaisu talouskysymyksiin.
Hän kuunteli kaikkia heidän ongelmiaan, ajatteli ja puhui.
Monet ihmiset eivät selviydy omista ongelmistaan.
He ovat riippuvaisia siitä, että joku muu tulee väliin ja ratkaisee ongelmat heidän puolestaan.
Olette varmasti kaikki samaa mieltä siitä, että useimmilla ihmisillä pitäisi tunnustaa olevan
oikeus onnellisuuteen ja perustarpeiden tyydyttämiseen.
Loppujen lopuksi me edustamme ylivoimaista periaatetta, jonka mukaan kaikki ihmiset ovat tasa-arvoisia.
Tasapainon luomiseksi rikkaiden ylijäämävarallisuutta on poistettava, jotta se voisi virrata köyhille.
Muuta tapaa ei ole.
On otettava käyttöön porrastettu verojärjestelmä.
Mitä enemmän sinulla on, sitä enemmän sinun on maksettava.
Verottakaa kutakin kykyjensä mukaan ja antakaa jokaiselle hänen tarpeensa mukaan.
Esimerkiksi koulujen ja sairaaloiden olisi oltava maksuttomia taloudellisesti heikommassa asemassa oleville.
Hän piti heille pitkän saarnan korkealta kuulostavista ihanteista ja päätti sen sanoihin Ja
älkää unohtako, että olette minulle velkaa rahaa.
Olet lainannut sitä jo pitkään.
Voin tehdä sinulle palveluksen lykkäämällä takaisinmaksua, mutta ainakin sinun on silti maksettava minulle korkoa.
Kukaan ei kyseenalaistanut Fabianin filosofiaa.
Hallitus otti itse asiassa käyttöön porrastetun tuloveron.
Mitä enemmän joku ansaitsi, sitä suurempi oli prosenttiosuus, jonka jälkeen häntä verotettiin.
Kukaan ei pitänyt tuloverosta, mutta kaikki maksoivat sitä, koska muuten he olisivat joutuneet vankilaan.
Kauppiaat joutuivat jälleen kerran nostamaan hintojaan.
Ja jälleen työntekijät vaativat korkeampia palkkoja.
Tämän seurauksena monet yrittäjät joutuivat korvaamaan osan työvoimastaan koneilla tai menivät konkurssiin.
Tämä tietenkin pahensi työttömyyttä, mikä sai hallituksen ottamaan käyttöön uusia malleja
sosiaalitukia ja työttömyysetuuksia varten.
Hallitus otti käyttöön tulleja, tukia ja muita suojatoimenpiteitä pelastaakseen eri
teollisuudenaloja romahdukselta ja työpaikkoja.
Siellä täällä ihmiset alkoivat miettiä, oliko tuotannon tarkoitus todella valmistaa tavaroita vai ainoastaan tarjota työpaikkoja.
Tilanteen huonontuessa hallitus yritti ylläpitää jonkinlaista vakautta palkka- ja
hintasäännöstelyllä ja monimutkaisilla säädöksillä.
Veroviranomaisia oli tarkoitus vahvistaa arvonlisäveron ja kaikenlaisten maksujen avulla.
Joku havaitsi kerran, että leipäleipää rasittaa yli 50 eri veroa matkalla leikkuupuimurista kotiäidille.
Nyt koitti asiantuntijoiden aika, ja he nousivat joskus jopa kabinettiin, mutta useimmiten he kokoontuivat
vaikeaselkoisissa komiteoissa ja pystyivät vuodesta toiseen esittämään vain merkityksettömiä asiakirjoja.
Parhaimmillaan ne suosittelivat verojärjestelmän rakenneuudistuksen jatkamista.
Verojen ja tullimaksujen kokonaismäärä kasvoi kuitenkin tasaisesti.
Fabian vaati hellittämättä kiinnostustaan.
Tämä erä vei yhä suuremman osan verotuloista.
Tämä synnytti täysin uudenlaisen politiikan muodon, nimittäin puoluepolitiikan.
Ihmiset kiistelivät keskenään siitä, mikä puolue voisi parhaiten ratkaista ongelmat.
Ihmiset keskustelivat persoonallisuuksista ja ideologioista, heittelivät toisiaan leimoilla ja pitivät suurta
meteliä kaikesta muusta kuin varsinaisesta ongelmasta.
Hallintoelinten keskuudessa levisi hiljainen epätoivo.
Lopulta tilanne meni siihen pisteeseen, että eräässä kaupungissa maksettavien korkojen määrä ylitti ansaittujen tulojen määrän.
Maksamattomien korkojen määrä kasvoi koko maassa, ja korkoa perittiin nyt myös viivästyskorko, niin sanottu korkokorko.
Tämä mahdollisti sen, että Fabian ja hänen lähipiirinsä saivat vähitellen haltuunsa maan konkreettisen
varallisuuden joko siirtämällä omistusta tai lisäämällä määräysvaltaa hallintoneuvostoissa.
Valvonta ei kuitenkaan ollut vielä kaikenkattavaa.
Salaliittolaiset tiesivät, että he olisivat turvassa satulassa vain silloin, kun jokainen
ihminen olisi täydellisesti heidän käsissään.
Rahasta oli puutetta kaikkialla.
Monet ihmiset olivat työttömiä ja köyhiä.
Sosiaalijärjestelmät eivät kyenneet huolehtimaan kaikista, joten ihmiset kapinoivat vähitellen.
Fabian vakuutti hallituksen tappamaan kaksi kärpästä yhdellä iskulla.
Ensinnäkin sota on paras tapa yhdistää ihmiset taisteluun yhteistä ulkoista vihollista vastaan.
Ja toiseksi, tämä on myös paras tapa maksaa kotimaisen valtion velka takaisin,
nimittäin hyödyntämällä muita maita voiton jälkeen.
Saadakseen sotakoneiston käyntiin Fabian rakennutti tehtaita, antoi niiden omistajille rahaa pommien valmistamiseen,
lainasi rahaa armeijalle ja lopulta myönsi uhreille korkeakorkoisia lainoja laajamittaista jälleenrakennusta varten.
Tämän jälkeen myönnettiin lisää anteliaita lainoja talouskehityksen otsakkeen alla.
Tämä järjestelmä kaikkine seurauksineen oli niin menestyksekäs, että monilla maailman mailla oli yhtäkkiä paitsi ulkomaisia
velkoja, nimittäin Fabianin velkoja, myös jonkinlaisia sotia.
Fabian varmisti, että vallassa oli aina voimatasapaino, jotta mikä tahansa maa voitiin
pakottaa sotaan mitä tahansa toista maata vastaan.
Tämä tuntui Fabianista sopivalta esimerkiksi silloin, kun jokin maa jätti Fabianin ehdotukset huomiotta, jätti
velkansa maksamatta tai halusi ottaa käyttöön uuden, Fabianista riippumattoman rahajärjestelmän.
Fabian rahoitti aina hyökkäyksen kohteeksi joutunutta maata, yleensä rintamamiesten, peiteorganisaatioiden tai salaisen
palvelun kautta, jotta sota kestäisi mahdollisimman pitkään ja jotta
jälleenrakentamisesta voitaisiin ansaita mahdollisimman paljon.
Sitten hän maksoi lainansa takaisin ryöstämällä valloitetun maan infrastruktuurin ja luonnonvarat.
Useimmat kansalaistoverit, jotka kapinoivat salakavalaa järjestelmää vastaan, voitiin vaientaa
asettamalla heitä taloudelliseen painostukseen tai yksinkertaisesti pilkkaamalla heitä.
Tätä varten Fabian ja hänen kaverinsa ostivat suurimman osan sanomalehdistä, televisio- ja
radioasemista ja nimittivät itse valitsemiaan johtajia.
Monet näistä media-alan toimijoista yrittivät aidosti tehdä maailmasta paremman paikan, mutta he eivät
tajunneet lainkaan, miten heitä käytettiin hyväksi.
Heidän levittämillään ratkaisuilla puututtiin aina vain oireisiin puuttumatta koskaan ongelman perimmäiseen syyhyn.
Siellä oli erilaisia sanoma- ja aikakauslehtiä.
Toiset vasemmistolle, toiset oikeistolle, toiset liberaalille keskustalle, samoin kuin
työntekijöille ja toiset yrittäjille suunnatut lehdet.
Sait lukea ja kirjoittaa, mitä halusit, mutta vain niin kauan kuin et yrittänyt selvittää varsinaista ongelmaa.
Fabianin suuri suunnitelma oli valmistumassa.
Koko maa, eikä vain tämä maa, oli hänelle paljon velkaa.
Koulutusjärjestelmän ja joukkotiedotusvälineiden avulla hän hallitsi ihmisten mieliä, mutta myös heidän ajatuksiaan.
Se, mitä väestö ajatteli ja uskoi, oli viime kädessä täysin Fabianin käsissä.
Jos yksittäisellä ihmisellä on paljon enemmän rahaa kuin hän voisi koskaan käyttää yksityisiin huvituksiinsa,
mitä erityistä nautintoa hän voi silti saada maailmasta?
Itseään eliitiksi kutsuvalle eliitille on olemassa selkeä vastaus tähän.
Voima.
Alaston, hillitön valta muihin ihmisiin.
Idealistit sijoitettiin erittäin taitavasti tiedotusvälineisiin ja politiikkaan, ja näin heidät saatiin itse asiassa purettua.
Mutta hän löysi todelliset kontrollifriikit, joilla oli Fabianin etsimä erityinen hallitsijamentaliteetti,
finanssidynastioiden vallanarkomaaneista.
Useimmat entiset kultasepät olivat kehittäneet tällaisen ajattelutavan.
Heidän liiallinen varallisuutensa ei enää tyydyttänyt heitä.
He etsivät uuden haasteen tuomaa jännitystä.
Valta massoihin oli perimmäinen peli.
Nämä ihmiset luulivat olevansa kaikkia muita parempia.
Hallitseminen on oikeutemme ja velvollisuutemme.
Massat eivät tiedä, mikä on heille hyväksi.
Sinun on koottava heidät yhteen ja ohjattava heitä.
Me taas olemme syntyneet hallitsemaan.
Fabian ja hänen kaverinsa hallitsivat lukuisia pankkeja eri puolilla kaupunkia ja maaseutua.
Ne saattoivat olla yksityisiä yrityksiä, joilla oli eri omistajat, mutta kaikesta näennäisestä
kilpailusta huolimatta ne tekivät tiivistä yhteistyötä.
Keskuspankki oli perustettu valtion siunauksella, eikä sen perusta perustunut edes omaan pääomaan.
Ei, tässäkin tapauksessa rahan luominen perustui siihen, että ihmisten säästötalletuksia veloitettiin.
Velkaa kaikkialla.
Ulkopuolisille tämä varantokeskus antoi vaikutelman, että se säätelisi rahan tarjontaa vakavasti
ja että se olisi jollain tavalla valtion tehtävä.
Kummallista kyllä, keskuspankin johtokuntaan ei ole koskaan kuulunut vaaleilla valittua
hallituksen edustajaa tai korkeaa virkamiestä.
Hallitus ei enää ottanut lainaa suoraan Fabianilta, vaan se saattoi kääntyä keskuspankin puoleen ja
käyttää lainojen vakuutena ensi vuoden verotuloja.
Tämä vastasi Fabianin suunnitelmaa, jonka tarkoituksena oli kääntää epäilyt pois omasta
henkilöstään ja sen sijaan edistää hallituksen menettelyä.
Taustalla hän tietysti piti kaikkia naruja kädessään.
Fabianin epäsuora valvonta valtionhallinnon asioissa oli niin täydellistä, että hän antoi kerran kerskua.
"Jos hallitsen kansakunnan rahaa, en välitä siitä, kuka tekee lait." "Jos hallitsen
kansakunnan rahaa, en välitä siitä, kuka tekee lait."
Sillä ei ollut väliä, mikä puolue oli vallassa, koska Fabian hallitsi rahaa, taloutta, kansakunnan elinehtoja.
Hallitus sai rahat, mutta jokaisesta lisälainasta perittiin korkoa.
Yhä suuremmat rahamäärät virtasivat kaikenlaisiin sosiaalietuuksiin, ja valtio pystyi tuskin maksamaan
korkoja, saati sitten maksamaan pääomavelkaa takaisin.
Joskus joku kysyi: "Jos raha on ihmisen luoma järjestelmä, niin varmasti se voidaan mukauttaa ihmisten tarpeisiin
niin, että se palvelee ihmisiä eikä hallitse heitä, eikö niin?"
Tämänkaltaiset ihmiset olivat kuitenkin yhä harvinaisempia, ja heidän äänensä hukkui siihen helvetilliseen meteliin,
jota aiheutti ikuinen viiden talerin etsiminen korkoja varten.
Hallitukset ja niiden mukana puolueiden värit tulivat ja menivät.
Musta, punainen, keltainen, vihreä, mutta periaate pysyi samana.
Olipa vallassa mikä tahansa hallitus, Fabianin perimmäinen tavoite tuli vuosi vuodelta yhä lähemmäksi.
Ihmisten laeilla ei ollut merkitystä.
Niitä verotettiin loputtomiin.
Heidän maksukykynsä oli lopussa.
Nyt oli aika kypsä Fabianin viimeiselle isolle siirrolle.
Kymmenen prosenttia kaikesta rahasta oli edelleen liikkeessä kolikoiden ja seteleiden muodossa.
Kun ihmiset saivat käteistä taskuihinsa, heillä oli vielä jonkin verran valtaa omaan elämäänsä.
Tämä henkilökohtaisen toimintavapauden viimeinen linnake oli poistettava herättämättä epäilyksiä.
Voidaan väittää, että kyseessä oli turvallisuuskysymys.
Sekkejä ei hyväksytty yrityksen oman yhteisön ulkopuolella.
Ihmiset eivät halunneet kantaa käteistä mukanaan matkustaessaan.
Kätevämpi ratkaisu oli siksi erittäin tervetullut tällä alalla.
Fabianilla oli tietysti taas oikea ajatus.
Hänen järjestönsä antoi kaikille muovikortin, jossa oli haltijan nimi, valokuva ja tunnistenumero.
Sinun piti vain esittää kortti ostoksilla.
Myymälänhoitajat ottivat yhteyttä keskustietokoneeseen ja tarkistivat luoton, minkä jälkeen asiakas
saattoi tehdä ostoksia mielin määrin tiettyyn summaan asti.
Luottokortin houkuttelevuutta lisäsi asiakkaalle se, että kuukauden lopussa
suoritettavista lyhennyksistä ei peritty korkoa.
Liikemiehillä taas oli paljon korkeammat kulut, jotka puolestaan oli lisättävä
lopputuotteiden hintaan ja siirrettävä siten asiakkaalle.
Fabianilla ja hänen kavereillaan oli yhä parempi maine.
Itse asiassa heitä pidettiin yhteiskunnan tukipilareina.
Hänen lausuntonsa rahoitus- ja talouskysymyksistä hyväksyttiin melkein kuin uskonnollinen dogma.
Lukuisat pienyritykset romahtivat jatkuvasti kasvavan vero- ja tullirasitteen alle.
Kaikenlaisia tekniikoita ja menettelyjä varten otettiin käyttöön erityislupia ja -valtuuksia, niin että jäljelle jääneet yritykset
pystyivät hädin tuskin pitämään päänsä veden yläpuolella.
Fabian omisti tai kontrolloi kaikkia suurimpia yrityksiä, joilla kullakin oli satoja tytäryhtiöitä.
Näiden suuryritysten välinen kilpailu oli pelkkää teeskentelyä.
Lopulta kaikki kilpailijat syrjäytettiin markkinoilta.
Putkimiehet, automekaanikot, sähköasentajat ja useimmat muut käsityöläisvarastot ja pienyritykset kärsivät saman kohtalon.
Fabianin suuryritykset nielaisivat ne, ja hallitus suojeli niitä kaikkia.
Tämän jälkeen Fabian puhui kolikoiden ja paperirahan lopullisen lakkauttamisen puolesta.
Mikään yritys tai yksityishenkilö ei enää pärjäisi ilman luottokortteja ja kaikkialle levinnyttä tietokonejärjestelmää.
Siinä tapauksessa, että joku kadottaisi luottokorttinsa, Fabianin suunnitelmana oli tatuoida tunnistenumero
väkisin jokaisen kansalaisen käteen, jotta se voitaisiin lukea erikoisvalossa ja siirtää tietokoneelle.
Koska ilman tällaista henkilöllisyystodistusta kukaan ei voisi ostaa tai myydä mitään.
Jokainen tietokone olisi yhteydessä jättimäiseen keskustietokoneeseen, johon
tallennettaisiin kaikki tiedot jokaisesta ihmisestä.
Fabian tietäisi siis kaiken kaikista.
Kun tämä olisi saavutettu, hänellä olisi lopullinen täydellinen määräysvalta maan kaikkiin
ihmisiin ja lisäksi kaikkiin maailman ihmisiin.
On jo olemassa ratkaisuja ja mahdollisia keinoja päästä ulos tästä sotkusta.
Haluamme kiittää kaikkia, jotka ovat osallistuneet tämän elokuvan menestykseen: secret.tv / kopp-verlag.de / crevid.de.