Hei kaikille, on todella suuri kunnia seisoa täällä edessä. Kiitos Ivo.
Minusta on todella hyvä olla täällä tänään. On aina hyvä olla oikeassa paikassa oikeaan aikaan, eikö olekin?
Olen usein ollut väärässä paikassa väärään aikaan. Kun kyseessä on pieni liikenneonnettomuus, sanot
yleensä itsellesi, että olisinpa ajanut eri tavalla.
Mutta tänään minusta vain tuntuu, että tämä on juuri oikea paikka, oikea aika. Ja yleensä tunnen jotain sellaista, ehkä
tekin tunnette tämän tunteen, talvi on ohi ja siinä on niin keväistä ilmaa, näinä maaliskuun ensimmäisinä lämpiminä päivinä.
Aistin siinä jotain, että olemme hyötyneet muutoksesta ihmiskuntana, kansana.
Olin hiljattain taas Wienissä - käyn siellä joskus työmatkoilla - ja kävelin kaduilla ja vierailin myös parlamentissa.
Ja siellä oli Itävallan tasavallan perustajien rintakuvat, jotka julistivat Itävallan tasavallan. Ja jotenkin se liikutti
sydäntäni niin paljon, että ajattelin, että ehkä silloin - en halua nyt tuomita sitä, Itävallan tasavallan julistamista, se ei
ole pääasia - mutta ehkä silloin, kun he taistelivat sen puolesta tai mikä ikinä heitä liikuttikaan, he eivät ehkä ajatelleet, että
se koskaan pääsisi niin pitkälle, että se koskaan onnistuisi, että niin erilainen maailma olisi koskaan mahdollinen.
Ja sitten ne itse asiassa päätyivät rysän päältä.
Toivon, ettei kukaan meistä joudu rintamaksi, vaan että voimme silti kokea tämän uuden maailman. Että voimme kokea tämän
muutoksen, jonka Christoph Hörstel mainitsi. Että emme vain puhu siitä, emme vain haaveile
siitä, vaan että voimme todella kokea muutoksen.
Kyllä. Esitykseni otsikko on: "Velkakorko, mitä sinun pitäisi tietää siitä!".
Ehkä sinusta tuntuu samalta kuin minusta nuorena - vaikka lainasin rahaa vain jäätelöä varten, vaikka kyse
oli silloin vain yhdestä Saksan markasta, olin aina todella onnellinen, kun sain velkani maksettua.
Näin on yhä nykyäänkin, oli se sitten 10 euroa tai ei. Sydämessäni helpotti oikeastaan aina vain se, että
pääsin yksinkertaisesti eroon tästä typerästä velasta.
Tuntuuko kenestäkään muusta siltä? En ole täysin yksin.
Sitten tiedät tunteen. On yksinkertaisesti mukavaa voida elää ilman velkaa.
Poliitikoillamme, yritysjohtajillamme, valtiovarainministereillä ja hallitusten päämiehillä
näyttää olevan jotenkin erilainen käsitys velasta.
Jos katsoo, miten valtion velkaantuminen kehittyy, voisi pikemminkin ajatella, että
velkaantuminen on nyt osa kukoistavan talouden hyvää muotoa.
Ja poistoista - en tiedä, poistoista ei ole puhuttu lainkaan.
Kuulen aina vain uudesta velasta, korkeammista koroista, jotka olisi maksettava, mutta ajatus siitä, että ne voitaisiin
ehkä maksaa takaisin, on jotenkin vieras. En kuule sitä.
Siksi olen ottanut mukaan graafisen kuvan ensimmäiseksi yleiskatsaukseksi. Eurooppa ja maailman maat ovat olleet tänään
jo hieman aiheena, myös velka ja rahoitusjärjestelmä. Kuinka paljon velkaa mailla todellisuudessa on? Euroopassa esimerkiksi.
Olen havainnollistanut tätä - käyttäen Kansainvälisen valuuttarahaston virallisia lukuja -
velkasuhteella suhteessa bruttokansantuotteeseen.
Bruttokansantuote on kaikkien maassa tuotettujen tavaroiden ja palvelujen summa.
Kaikki, mitä siellä tuotetaan, kaikki, mitä saadaan työpanoksen muodossa, kirjataan sinne, ja
velat, joita tällä maalla on, suhteutetaan siihen.
Ja olen ottanut vapauden tehdä arvion.
Luokitus, jossa lukee "ei velkaa", on minulle tummanvihreä. Voin kertoa teille heti, että
Euroopassa ei ole yhtään tummanvihreää maata.
Ajattelin kerran "10 prosenttia", eli jos maalla on 10 prosenttia velkaa suhteessa siihen, mitä se tuottaa
vuodessa, kutsuin sitä vaaleanvihreäksi ja merkitsin sen.
"10-25 %" on minusta keltainen, "25-75 %" on punainen ja "yli 75 %" on tummanpunainen.
Annan teille käsityksen siitä, miten arvioin tätä.
Jos kuvittelet, että maksat kaikki laskusi kuukauden ajan, et saa palkkaa, vaan palkkasi siirretään suoraan
pankkiin, jonka tarkoituksena on maksaa valtionvelkamme pois.
Jos teet näin kuukauden ajan, mutta maksat samalla vuokraa, bensiiniä, ostoksia ja vaatteita, ja
huoltoaseman hoitaja tai vuokralainen tekee samoin, hän ottaa rahat sinulta, mutta antaa ne myös pankille.
Jos käytät tätä mallia - haluamme päästä veloistamme eroon nopeasti - voit onnistua maksamaan 8
prosenttia pois yhdessä kuukaudessa tekemättä mitään.
Ja sain siitä värit, joten sanoin, että voisin silti kuvitella, että tuollaiset ihmiset voisivat onnistua siinä.
Keltainen Sanoin, okei, yhdestä kolmeen kuukautta, ei ehkä ole vielä sisällissotaa, jos kaikki rahat menevät pankeille.
Mutta en ole enää varma, eikö Saksassa olisi sisällissota tai itsemurhayrittäjien oikeus tai mitä tahansa, jos meidän pitäisi
aina vain luovuttaa ansaitsemamme rahat pankkien tyytyväisyyteen.
Katsotaanpa maita, miltä Eurooppa näyttää, rakastettu Eurooppa: Portugali 124% valtionvelka, Espanja 97%, Ranska 92%,
Iso-Britannia 93%, Irlanti 119%, Italia 128%, ja se jatkuu näin, Luxemburg 25%, joka on vielä melko hyvin mukana
- minä sekoan tässä - on käytännössä vain punaisia maita.
Bulgariassa on 16 prosenttia, ja puhun siitä vielä kerran, ja Turkki. Muutamat ovat maksukyvyttömiä, koko Skandinavian
alue. Viro, jonka valtionvelka on 10 prosenttia, on myös todella merkittävä, samoin Georgia, Armenia ja Azerbaidžan.
Ja sitten suuri karhu, Venäjä, 10 prosentin valtionvelka, vihreä, vaaleanvihreä, ei tummanvihreä, mutta kuitenkin vaaleanvihreä.
Rehellisesti sanottuna minua nolottaisi, jos olisin vastuussa siitä.
Koska se on oikeastaan..., ette yleensä elä niin. Ei eletä luotolla ja olla ylpeä siitä.
Mutta palaamme tähän myöhemmin, kun vastaamme kysymykseen, onko tämä aina ollut tällaista?
Voisitte myös olettaa, että se näytti luultavasti erilaiselta aiemmin ja ehkä näyttää nytkin, liittyykö se vuoden
2008 talouskriisiin? Katsotaanpa vielä kerran kehitystä.
Mutta katsotaanpa ensin vielä kerran koko maailmaa.
Vain harvat maat eivät ole velkaantuneet; IMF:n piiriin kuuluvista 173 maasta 171 on nykyisin
velkaantunut. Hyvin harvat ovat tummanvihreitä.
Olemme jo keskustelleet maasta, palaan siihen.
Sitä tuskin tunnistaa, en edes pysty pitämään kättäni niin vakaasti, Kuwait on edelleen vihreä,
ehkä kaikki eivät tunne Bruneita, Malesia on vihreä.
Ja loput ovat jossakin muodossa velkaa, ainakin vaaleanvihreää, se on vielä mahdollista, näemme jo Iranin täällä. Mutta
loput ovat punaisia, punaisesta syvään punaiseen velkaantuneita.
Velkaan liittyy myös se epämiellyttävä seikka, että siihen liittyy korkoa.
Nyt herää kysymys, kuka itse asiassa maksaa velan korot?
Vastatakseni tähän kysymykseen haluaisin tarkastella kolmea ryhmää.
Ryhmä 1 koostuu yksityisistä kotitalouksista,
Ryhmä 2 yritykset
ja ryhmä 3 valtio.
Ryhmä 1, eli esimerkiksi sinä, jos menet pankkiin ja otat lainaa maksaaksesi hienon uuden autosi.
Tässä tapauksessa asia on itse asiassa varsin selvä. Olet vastuussa velan koroista.
Nyt teet siis kovasti töitä ansaitaksesi rahaa velkojen maksuun.
Voisit kuitenkin myös sanoa, että vältän tätä velkahulluutta, en ota lainaa tai luottoa.
En halua arvioida sitä tässä vaiheessa.
Mutta tutki: Voitko välttyä tältä henkilökohtaiselta päätökseltä, tältä velkaantumisen mekanismilta?
Katsotaanpa ryhmää 2 eli yrityksiä.
Minun tapauksessani esittelen teille nyt maatilan, jossa viljellään muun muassa viljaa.
Maanviljelijä on ostanut hienon uuden traktorin.
Hän rahoitti sen pankin kautta, joten siitä peritään korkoa.
Jos tarkastelemme nyt tämän maatalousyrityksen kustannustilannetta, meillä on viljelijää
avustavan maatalousapulaisen työvoimakustannukset.
Toisaalta meillä on materiaalikustannukset. Näitä voivat olla traktorin dieselpolttoaine tai, kuten tässä näkyy, siemenet.
Ja kuten jo mainittiin, kolmantena ovat korkokustannukset.
Maatila siirtää kaikki nämä kolme kustannusta kokonaiskustannuksina viljan myyntihintaan - viljan ostajalle.
Minun tapauksessani viljan ostaja on mylly. Vilja jauhetaan jauhoksi myllyssä.
Jotta vilja voidaan jauhaa jauhoksi, tarvitaan myös täällä ahkeria työntekijöitä.
Oletetaan, että pankki rahoittaa myös myllyn laitostekniikan ja itse myllyn.
Tämä tarkoittaa, että korkoa kertyy myös tässä tapauksessa.
Tarkastellaanpa myllytoiminnan kustannustilannetta.
Lisäksi meillä on ahkerien työntekijöiden henkilöstökustannukset, materiaalikustannukset, eli
vilja maatilalta, ja myllyn korkokustannukset.
Leipurina ostan jauhoni tältä myllyltä, ja mylly siirtää tämän kustannuserän hintaan.
Tämä tarkoittaa, että luomuleipurina ostan jauhoni myllystä, ja minulla on taas ahkeria apulaisia, jotka auttavat minua
tekemään niistä leipää ja sämpylöitä, jotka annan asiakkailleni.
Koska pankin korot ovat tällä hetkellä niin edulliset, ostin uuden uunin.
Tämä johtaa tietysti myös korkokustannuksiin.
Tarkastellaan myös leipomoyritykseni kustannustilannetta.
Sitten minulla on henkilöstökulut leipurin apulaisista, minulla on myös nämä materiaalikustannukset, ostin
jauhot myllystä, ja minulla on myös korkokuluja, nimittäin ostamastani hienosta uudesta uunista.
Lasken myös leipieni ja sämpylöideni hinnan siten, että nämä kolme kustannusta näkyvät siinä:
Henkilöstökustannukset, materiaalikustannukset ja korkokustannukset.
Siirrän tämän loppukuluttajan maksettavaksi hinnassa. Ja se olet sinä ja minä.
Tiivistän lyhyesti:
Maatila siirtää korkokustannuksensa sekä työ- ja materiaalikustannukset viljan myyntihinnassa viljan ostajalle.
Mylly siirtää korkokustannuksensa yhdessä materiaali- ja työvoimakustannusten kanssa jauhojen myyntihintaan.
Ja leipurina teen samoin, siirrän korkokustannukseni työvoima- ja materiaalikustannusten kanssa leivän myyntihintaan.
Me maksamme kaiken tämän. Toisin sanoen me loppukuluttajat maksamme kaikki arvoketjun kustannukset,
myös kaikki korkokustannukset. Ja näin on kaikkialla.
Riippumatta siitä, varasitko lomamatkan tai maksoitko auton käteisellä, maksat pankille ainakin välillistä
korkoa - vaikka ostaisit vain jäätelön, siihen liittyy korkokuluja, jotka menevät pankille.
Kaiken kaikkiaan maksamme kaikesta ostamastamme, jokaisesta maksamastamme laskusta, olipa kyse vaatteista, ruoasta,
lomista, ajoneuvoista, soittimista, ei väliä, yhdistysmaksuista - maksamme arvoketjuun sisältyvät korkokulut.
Ja voitte tehdä laskutoimitukset. Tämä summa on keskimäärin vähintään 40 prosenttia ostohinnasta.
Jos nyt mietit, oletko voittaja vai häviäjä, selitän hieman uskottavammin. 40 % ostohinta, mitä se tarkoittaa?
Voit siis laskea matematiikan. Jos tiedät kuukausittaiset kulusi, sanotaan, että sinulla on 2000 euron
kuukausittaiset kulut, 40 prosenttia on 800 euroa.
Tämä tarkoittaa, että maksat välillisesti tai ehkä suoraan 800 euroa pankille.
Ekstrapoloituna vuoden aikana 12:lla, se on 9 600 euroa.
Nyt sinun tarvitsee vain ottaa vuoden lopussa tiliote, josta näkyy luottosaldon korko.
Sitten voit katsoa, löytyykö 9600 euroa.
Jos löydät korkeamman summan, olet voittaja, ja jos löydät alhaisemman summan - minun tapauksessani se on
valitettavan alhainen, en usko, että saan enää yhtään korkotodistusta - olet häviäjä tässä järjestelmässä.
Mutta siinä ei ole vielä kaikki. Valtio myös velkaantuu yhä enemmän suojellakseen etujaan.
Ja maksat myös velan korkoa - tullien ja verojen muodossa.
Kannattaa siis tarkastella myös tätä tilamallia, josta olemme jo kuulleet hieman esityksessä - olette jo vihjailleet siitä.
Miltä näyttää, kun valtio velkaantuu?
Saksassa Saksan valtio lainaa noin kaksi kolmasosaa luottovolyymistaan
riippumattomilta pankeilta ja luottolaitoksilta.
Ja kolmasosa valtion joukkovelkakirjojen kautta. Kaksi kolmasosaa! Miten hän tekee sen?
Mistä pankit saavat rahat? Yksinkertaisesti sanottuna olemme jo kuulleet termin: fiat money.
Pankit saavat laskea liikkeelle kirjanpitorahaa.
Valtio on antanut pankeille luvan tehdä näin: Teillä on lupa luoda rahaa.
Periaatteessa, kun asiaa tarkemmin tarkastellaan, kyseessä on rahan painokone. Pankit saavat painaa rahaa.
Kirjarahan ainoa etu on se, että siihen ei tarvita edes kirjapainoa tai edes kolikonlyöntikonetta.
He säästävät edelleen rahaa ja saavat keksiä rahaa.
Ja sitten valtio tulee ja sanoo, että jee, tarvitsen rahaa, ottaa lainaa, on kiltti ja maksaa sen korkoineen takaisin.
Minulla ei siis ole aavistustakaan, mutta minulle tämä on mahdollisesti huono sopimus.
Jotta asia olisi todella selvä - olen lisännyt pienen rahapussin - valtio antaa rahaa pankeille, jotta
ne voivat lainata sitä myöhemmin ja maksaa korkoa.
Ja uskon, että pystyt ehkä hallitsemaan rahojasi paremmin.
Ja nyt, kuten ilmoitettiin, valtionvelka.
Onko tämä asia nyt todella vakaa vai jatkuuko se edelleen - mikä on valtionvelan todellinen kehitys?
Katsotaanpa tätä. Jos me olemme vastuussa velan koroista, niin ehkä meidän pitäisi myös tietää
suurin piirtein, miten valtio käsittelee rahaa.
Julkinen velka 1995-2013, kaikki arvot jälleen Kansainväliseltä valuuttarahastolta.
Taas prosentteina bruttokansantuotteesta, jonka me jo tiedämme.
Sitten meillä on Saksassa kahden viime vuosikymmenen aikana kasvanut valtionvelka.
Voin luvata teille, että näin ei ole ollut vain kahden viime vuosikymmenen aikana.
Katsoin taaksepäin - löytämäni tiedot alkavat vuodesta 1950, jolloin Saksan valtionvelka oli 9
miljoonaa Saksan markkaa, 9 miljoonaa markkaa.
En tiedä tarkalleen, kuinka paljon, kuinka vahva väestö oli viisi vuotta sodan päättymisen jälkeen.
Mutta jos oletamme 70-80 miljoonaa. Se olisi ollut enintään 20 penniä. Ei edes 20 penniä per pää.
Missä me olimme vuonna 2011 - tämä on viimeisin löytämäni luku - peräti 24 771 eurolla asukasta kohti?
Ei palkansaajaa kohti, vaan asukasta kohti eli jokaista vauvaa kohti.
Voit siis yksinkertaisesti laskea budjettisi yhteen, niin tiedät osuutesi valtionvelasta.
Noloa, luulisin. Noloa. Johtaa maata tällä tavalla.
Ranska, jonka valtionvelka kasvoi jatkuvasti 55 prosentista 92 prosenttiin, lähes kaksinkertaistui 20 vuodessa.
Englanti yli kaksinkertaisti valtionvelkansa.
Kreikka - lehdistössä jo hyvin tunnettu - valtava valtionvelka.
Kysynkin itseltäni, mihin me oikeastaan tarvitsemme valtiovarainministereitä,
mihin me tarvitsemme kaikkia näitä ihmisiä?
Luulen, että pystyisimme vielä siihen, tai jatkaakseni siitä, mihin jäit, kuntouttamasi
narkomaanit olisivat pystyneet siihen myös, Ivo.
He olisivat voineet hoitaa tällaisen rahoituspolitiikan.
Ja sitten on muutama muu maa, jotka osoittavat, että se on mahdollista:
Bulgaria. Todennäköisesti myös Bulgarian aikomus liittyä EU:n täysjäseneksi on vaikuttanut siihen, että niiden
osuus laski 75 prosentista 16 prosenttiin suhteellisen lyhyessä ajassa vuosien 2000 ja 2013 välillä.
Myös Venäjä on onnistunut hienolla linjalla velkansa vähentämisessä. Se siis toimii.
Katsotaanpa sitten isoveljeämme, jolla on kokemusta "talouskriisien aiheuttamisesta".
112 prosenttia valtion velasta, 112 prosenttia valtion velasta!
Kiina on nousussa, mutta olemme kuulleet sen jo luennolla. Kinkku on luultavasti vakava.
Myös kiinalaiset ovat luultavasti tajunneet, mistä on kyse.
Huomasin myös tämän ohimennen.
He eivät enää innostu tekemään liiketoimintaa Yhdysvalloissa, viemään ja vastaanottamaan dollareita.
Olette nyt melko kiireisiä ostamaan kiinteistöjä ja yrityksiä Yhdysvalloista. Toivottavasti siitä on teille jotain hyötyä.
Ja sitten tietenkin ainakin 1980- ja 1990-lukujen kolme suurinta taloutta eivät saa olla ilman Japania.
Oikea toisen maailmansodan kamikaze-lentäjä näyttää jälleen kerran, miten se tehdään.
Se on hulluutta. 245 prosentin valtionvelka.
Jos velkoja tulee ja sanoo, että haluaisin rahat takaisin, japanilaiset saavat työskennellä
kaksi ja puoli vuotta ansaitsematta senttiäkään.
Kaikki pankeille, kaikki pankeille.
Ongelmana on se, että heidän olisi vielä maksettava korkoa kahden ja puolen vuoden aikana,
eikä sitä ole edes otettu huomioon laskelmassa.
Niin, ja sitten olen ottanut vapauden lisätä tuohon muutamia maita, ehkä tekemättä mitään suuria poliittisia
arvioita, jotka olemme jo oppineet tuntemaan hyvin viimeisimpien lehdistötiedotteiden perusteella:
Tässä meillä on Syyria, katsotaanpa, miten Syyria käsittelee rahaa.
He tietävät myös, miltä 183 prosentin valtionvelka tuntuu.
Ja tästä se romahtaa, Syyria ei enää anna mitään tietoa valtionvelasta, epäilen, että se jatkaa laskuaan.
Voimme tarkastella Irania, joka ei juuri miellytä kansainvälisiä kumppaneitaan, jotka
jostain syystä näyttävät keskittyvän velkaan.
Ja sitten maa, tummanvihreä maa, Libya, vuodesta 2003 lähtien, muistaakseni se oli, 0% valtionvelka, ei
enää velkaa, vapaa, velaton. Se toimii, eikö vain?
Tiivistän lyhyesti. Mitä sinun pitäisi siis tietää velasta, jos et tiennyt sitä aiemmin?
Toki maksatte korkoa henkilökohtaisista lainoistanne, mutta maksatte myös - verojen ja maksujen kautta - valtionvelkaa.
Ja mikä on ehkä uutta joillekin teistä, jokaisesta ostoksesta maksatte korkoa, velan korkoa.
Ja koska vain harvat saavat luoda tätä rahaa, olemme myös oppineet ja jo kuulleet, että varallisuuden uudelleenjako
tulee tapahtumaan, varallisuuden uudelleenjako on tehtävä.
Ja siksi minusta on myös tärkeää, että pohdimme sitä - ja olen jo hiljalleen siirtymässä
laskeutumisvaiheeseen - haluammeko muuttaa jotakin?
En halua esittää ratkaisua myös siksi, etten välttämättä halua esiintyä kaikkitietävänä ja
luulla, että ratkaisu on itse asiassa selvä.
Jos varas jää kiinni varkaudesta, hänen on palautettava saaliinsa, eikö niin?
Mistään muusta ratkaisusta ei tarvitse keskustella.
Mutta voisin kuvitella, että meidän tapauksessamme kyseessä ei välttämättä ole kukkaronryöstäjä.
Se, mitä olemme kuulleet Christoph Hörsteliltä, on erittäin korkeatasoista.
Tai mitä näimme Kla.TV-ohjelmassa - John F. Kennedyn kuoleman 50. vuosipäivänä - voitte
nähdä, että kyseessä ei ole kukkaronryöstäjä.
Voi siis hyvinkin olla, että yksittäinen vihje - olemme nähneet sen läpi, anna se pois - ei ehkä riitä.
Sitten toin kaksi muuta lainausta.
Joshua Stamp, joka oli myös Englannin keskuspankin johtaja, on sanonut: "Jos haluatte edelleen olla pankkien
orjia ja maksaa omasta orjuutuksestanne, antakaa pankkien jatkaa rahan luomista ja luoton hallintaa".
Voit sanoa jotain sellaista, ja ihmiset ovat jotenkin vielä vähän unessa. Se on hullu juttu.
Henry Ford on myös hyvin tunnettu automerkki:
"Jos ihmiset ymmärtäisivät rahajärjestelmän, meillä olisi vallankumous jo ennen huomisaamua."
Voit lukea näistä asioista internetistä, ne ovat hyvin tunnettuja.
Esitän itselleni kysymyksen: miksi on niin vaikeaa, kuten tämä nuori tyttö on osoittanut
laulullaan, että on niin vaikeaa innostaa ihmisiä?
Haluaisin vielä lopuksi kääntyä nopeasti ja kysyä, kuka on nyt oikeastaan vastuussa?
Kuka on vastuussa tästä tilanteesta?
Ovatko pankit vastuussa tästä kurjuudesta?
Vastaisin kysymykseen "ei", koska he toimivat sovellettavan lainsäädännön mukaisesti.
Onko valtio, ovatko hallitukset ja poliitikot vastuussa? Tässäkin tapauksessa vastaisin kysymykseen: ei.
Koska heillä on teidän valtuutuksenne, heillä on meidän valtuutuksemme.
Kuka on nyt vastuussa? Me. Aivan, te. Niin minäkin. Me olemme vastuussa.
Mutta mikä on nyt avain muutokseen?
Haluaisin esittää kaksi tai kolme ajatusta, jotka ovat täysin samansuuntaisia kuin se,
mitä olemme jo kuulleet Christoph Hörsteliltä.
Miten kestävä muutos on mahdollista?
Mielestäni se on mahdollista vain, jos näemme itsemme kansana. Ymmärrämme itsemme kansana.
Keksin kerran lauseen - odottakaa hetki ja katsokaa, pidättekö siitä - "Kansa voi elää hyvin ilman tyrannia.
Mutta tyrannilla on vaikeaa ilman "kansaa", eikö olekin?
Meidän on kansana jälleen ymmärrettävä, että annamme vallan sille, jolle annamme sen. Se on meidän käsissämme.
Ja nyt kysymys kuuluu tietenkin: Mutta miten meistä tulee yksi kansa?
Miten se toimii? Ja tässä voin puhua omasta kokemuksestani. Jos korostan jälleen kolmea kohtaa, se on
vain osoittaakseni, mitä kansakunnaksi tuleminen vaatii.
Se liittyy jotenkin ymmärtämiseen, ymmärtämiseen. Se liittyy jotenkin siihen, että asiat tulevat jälleen kohdalleen.
Et ota asioita vastaan, niele niitä ja tee niitä, vaan alat miettiä niitä loppuun asti.
Miksi teistä tulee ihmisiä? Voin selittää sen yksinkertaisesti.
Meillä on ollut useita S&G-kontakteja, useita AZK-kontakteja, ja jokainen soittamani puhelu, jonka olen soittanut, ehkä voitte
vahvistaa tämän, on johtanut, se on yhdistetty välittömästi.
Siellä oli heti ihmisiä, jotka saivat minut tajuamaan, että he ajattelevat. He ajattelevat myös. He haluavat myös ymmärtää.
He eivät myöskään ole nopeita ja sanovat kaiken väärin, mutta: Hetkinen, miten se liittyy?
Ja ymmärtämisen halusta seuraa ymmärrys. Ymmärryksestä syntyy yhteenkuuluvuus.
Meidän on esimerkiksi ymmärrettävä, meidän on opittava ymmärtämään, että raha ei voi toimia.
Vain esimerkkinä. Raha ei toimi.
Voitte myös, jatkan edellisen puhujan puheenvuoroa, tehdä teille pienen kotitehtävän.
Mikset laita 10 euron seteliä tiskaamatta jääneiden tiskien viereen?
Sulje sitten keittiön ovi ja mene sisään seuraavana aamuna.
Sitten näet, onko raha toiminut.
Taloudessamme on useita ihmisiä. Lukitsisin varmaan oven, koska muuten 10 euron seteli
olisi kadonnut ja minun pitäisi vielä tiskata.
Kansaksi tuleminen liittyy paljon muutokseen ja halukkuuteen muuttua.
Minulle muutoshalukkuus tarkoittaa myös sitä, että otan jälleen vastuun, tai jotain
loppusanojen kaltaista, kirjoitin ne itse ylös:
Yhdessä voimme vaikuttaa. Aloita itsestäsi, muuta jotain itsesi hyväksi.
Se on niin erilainen sydämen suhde. Voin todella sanoa sen kuriirieni kohdalla.
Tämä on Ruthin aiemmin mainitseman strategian 2+ aihe. Olemme rakentamassa verkostoa kuriirien kanssa.
Minulla on sydänyhteys jokaiseen yksilöön, koska ymmärrän, että jokainen haluaa muuttaa jotakin. Jokainen
työskentelee itsensä parissa, jokainen aloittaa ensin itsestään.
Se sulaa yhteen. Ei tarvitse pitää suuria puheita, se vain tapahtuu.
Ja tämä yhteen sulautuminen, tämä perheeksi tuleminen johtaa verkostoitumiseen. Se on mielestäni uutta.
Maailmassa on todella ollut monia karismaattisia johtajia.
Hyvät ideat, aidosti visionäärinen lähestymistapa ja kyky innostaa ihmisiä.
Mutta minusta tuntuu, että nyt on aika, jolloin ihmiset kasvavat yhteen alhaalta ylöspäin.
Tämä on myös alkuperäistä, mitä kirjoitin ylös edelliseltä puhujalta:
Kasvamme yhdessä alhaalta ylöspäin. Muutoksen on tultava alhaalta ylöspäin.
Kyse on verkostoitumisesta, kyse on ihmisistä, jotka tuntevat itsensä kansaksi. Joka yhtäkkiä tajuaa, että
emme luo kontaktejamme Facebookiin, vaan oikeisiin kontakteihin, joilla on kädet ja jalat.
Olemme pääsemässä yhä enemmän ja enemmän asian ytimeen. Me emme valita.
Keskustelemme mielellämme poliittisista kysymyksistä työtovereidemme kanssa.
Mutta me kanavoimme nopeasti kysymyksen: Oletko valmis investoimaan aikaa?
Oletko valmis sijoittamaan itse? Ja näin sinusta tulee ihmisiä.
Luulen, että te kaikki tai useimmat teistä tuntevat S&G:n, "Stimme und Gegenstimme" -lehden. Se on S&G:n strategia. Ja siksi
- minulla ei ole omaa puhujapöytää - mainostan S&G-pöytäämme.
Mene sinne. Jos et vielä tiedä sitä, S&G on enemmän kuin pelkkä sanomalehti.
Minulle S&G on tapa, kyllä, tapa tulla ihmiseksi.
Tapa kokoontua kansana. Ja siksi viimeinen asia, joka minulla on sanottavana, on, että liittykää mukaan! Kiitos. Kiitos.