Речта на Stratfor: "100 години атака на САЩ срещу германско-руското приятелство"
Чикагският съвет по глобални въпроси. 4 февруари 2015 г., Чикаго, САЩ
Казвам се Ник Бранд и съм директор на общите
програми в Чикагския съвет по глобални въпроси.
Благодаря ви, че дойдохте.
Използвам възможността да поздравя Джордж Фридман тук в Чикагския съвет.
Мисля, че е за първи път тук, благодаря, че сте при нас.
Джордж Фридман: Никое място не може да остане спокойно завинаги.
Нито САЩ, искам да кажа, ние (САЩ) винаги сме придружени (или засегнати) от войни.
Подозирам, че Европа няма да се върне към големите
войни, но ще се върне към човешкият нормалитет:
Тя ще има своите войни, своите мирни времена и ще загуби живота си.
Няма да има 100 милиона загинали като в последната война,
но мисля, че идеята за европейската възвеличеност ще допренесе за това.
Ще има конфликти в Европа, имало е
Конфликти в Югославия, а сега и в Украйна.
Отношенията на Европа със Съединените щати –
ние нямаме отношения с Европа.
Ние имаме отношения с Румъния, с Франция, но няма
Европа, с която Съединените щати имат отношения.
Въпрос от публиката:
Ислямисткият екстремизъм ли е основната заплаха, пред която
са изправени Съединените щати и тя ще изчезне ли или ще продължи?
Джордж Фридман:
Това е проблем за Съединените щати, но не и екзистенциална заплаха.
Трябва да се занимаваме правилно с него.
Имаме и други външнополитически интереси.
Основната грижа на външната политика на САЩ през последния век,
по време на Първата световна война, Втората световна война
и Студената война бяха отношенията между Германия и Русия
защото обединени те са единствената сила, която може да ни застраши.
Основната ни грижа беше да гарантираме, че това няма да се случи.
Ако си украинец, ще търсиш единствения,
който може да ти помогне и това са САЩ.
Миналата седмица или преди около 10 дни беше главнокомандващият американските
сухопътни войски в Европа, генерал Бен Ходжис на посещение в Украйна.
Там той обяви, че американските военни съветници скоро ще дойдат официално в Украйна.
Всъщност той раздаде медали на украинските бойци там,
въпреки че американският военен протокол забранява
да се връчват медали на чужденци.
Но той го направи, защото искаше да покаже, че украинската армия е неговата армия.
След това той си отиде.
И сега САЩ доставят на Балтийските държавни
оръжия, артилерия и друго военно оборудване -
на балтийските държави, Румъния, Полша и България.
Това е много интересен момент.
Вчера САЩ обявиха, че възнамеряват
да доставят оръжие в Украйна.
Това беше отречено, но те го правят, оръжията се доставят.
И във всички тези действия САЩ действат извън НАТО.
Защото решенията на НАТО трябва да се вземат единодушно от всички членове на НАТО.
Смисълът на цялата работа е, че САЩ имат санитарен кордон,
един предпазен колан за изграждане около Русия.
И Русия знае това.
Русия смята, че САЩ възнамеряват да разбият Руската федерация.
Мисля, че не искаме да ги убиваме, просто
да ги нараним малко или да добавим щети.
Както и да е, сега се връщаме в старата игра.
И ако попитате поляк, унгарец или румънец, те
живеят в съвсем различен свят от германците,
а германците живеят в много различен свят от испанците.
Така че в Европа има разногласия.
Но какво ще предпочетат украинците, ще ви кажа точно:
те ще се опитат да въведат САЩ в страната си.
САЩ, от своя основен интерес, контролират всички световни океани.
Никоя сила никога не е правила това.
Ето защо ние нахлуваме в народите на този свят и те не могат да направят нищо по въпроса.
Това е много хубаво нещо.
Поддържането на контрол над океаните и космоса установява нашата сила.
Най-добрият начин да победите вражески
флот е да предотвратите изграждането му.
Начинът, по който британците поеха, за да гарантират,
че никоя европейска сила не може да построи флота, е,
че европейците се бият помежду си.
Политиките, които бих препоръчал, са тези,
които Роналд Рейгън е използвал в Иран и Ирак.
Той подкрепяше и двете страни на войната, така
че те се биеха един срещу друг, а не с нас.
Беше цинично, не беше морално, но проработи.
И това е смисълът:
САЩ не могат да окупират цяла Евразия.
В момента, в който ботушите ни стъпят там на земята,
ние сме демографски превъзхождани.
Можем да смажем армия, но
не можем да окупираме Ирак.
Дори идеята 130 000 американски войници да окупират страна с 25 милиона души...
Съотношението на броя на полицаите към жителите на Ню Йорк е по-голямо
отколкото това на американските войници към иракския народ.
Така че, ние не сме в състояние да се намесим военно навсякъде,
но сме в състояние, първо, да подкрепим противоположните сили,
за да могат да се съсредоточат върху себе си -
да ги подкрепим:
политически, финансово, военно, снабдяване с оръжие и да изпратим съветници от САЩ.
И в изключителни случаи, както направихме в Япония, не, във Виетнам,
Ирак и Афганистан, намесихме се с превантивни удари (spoiling attacks).
Тактиката на превантивните удари не цели да победи
врага, а по-скоро да извади противника от равновесие.
Опитвахме това във всяка война, като в
Афганистан, където дебалансирахме Ал Кайда.
Проблемът, който имаме, тъй като сме толкова
млади и глупави, е, че вместо да кажем:
Свършихме добре работата, да се прибираме сега, казваме:
Човече, това беше лесно, хайде да изградим още една демокрация тук.
Това беше моментът на нашата ментална слабост, който ни порази.
Следователно отговорът е, че САЩ не могат
да се намесват военно навсякъде в Евразия.
Трябва да се намесвате избирателно и възможно най-рядко.
Военната намеса е особен случай за нас, последна инстанция.
Не можем да изпратим американски войски в първата стъпка.
Но ако изпратим американските войски, тогава,
и вече разбрахме, че от опит намесата трябва да
бъде ограничена и да не достига гигантски размери.
Надяваме се, че този път сме разбрали това, защото
обикновено отнема известно време на децата да се учат в клас.
Но си абсолютно прав, ние като империя не можем да направим това (намесваме се навсякъде).
Тогава британците не окупираха Индия, те просто взеха
отделните щати на Индия и ги накараха да се бият помежду си.
Британците инсталираха британски офицери в индийската армия.
Нито пък древните римляни изпращали войски в отдалечени региони извън Римската империя,
по-скоро те настаняват там проримски царе.
Тези царе са управлявали Римската империя в други
земи и са били отговорни за нейното поддържане
на проримския мир по границите на империята.
Такъв беше случаят например с Партската империя.
И така, империи, които се опитват да управляват директно в окупирани територии,
такива империи се провалят, какъвто беше случаят например с нацистката империя.
Защото никой няма толкова власт да управлява пряко.
Трябва да сте умен за това.
Както и да е, това не е наш проблем.
Това всъщност означава, че ние сме империя като такава.
Но не бива да мислим, че заради това можем да се отпуснем,
да се приберем и да не се тревожим повече за нищо.
Говорим само за третата глава на книгата.
Следващ въпрос от публиката:
Правилно ли Ви разбрах, че европейската валута еврото няма да оцелее...?
Джордж Фридман: Въпросът на масата за руснаците сега е
дали искат Украйна като буферна зона между Русия и Запада,
която поне ще остане неутрална -
или Западът ще проникне толкова далеч в Украйна, че Западът
(НАТО) ще бъде само на 100 км от Сталинград и на 500 км от Москва?
За Русия статутът на Украйна е екзистенциален въпрос.
И руснаците не могат просто да си тръгнат и да се откажат от този въпрос.
За САЩ важи, ако Русия продължи да се вкопчва в Украйна, ние ще спрем Русия.
Бяха взети мерки за това, за което беше
назначен генерал Ходжис, за да бъде обвинен.
Става дума за предварителното разполагане на войски в
Румъния, България, Полша и балтийските държави –
intermariuп, територията между
Черно море и Балтийско море, за които е мечтал Пилсудски.
Това е предпочитаното решение за САЩ.
И това, на което нямаме отговор, е въпросът:
Какво ще направи Германия в тази ситуация?
Истинската неизвестна променлива в Европа са германците,
ако САЩ изградят този предпазен пояс, а не в Украйна,
но на Запад и влиянието на руснаците в Украйна ще отслабне.
Не знаем какво ще бъде германското отношение.
Германия е в много особена ситуация.
Бившият канцлер Герхард Шрьодер е в борда на директорите на Газпром.
Германците имат много сложни отношения с руснаците.
Но те сами не знаят какво да правят.
Трябва да изнасят стоката си, руснаците могат да вземат стоката от тях.
От друга страна губят зоната си за свободна търговия, която им трябва за изграждане на други неща.
Основният страх на САЩ е, че германският капитал и немските
технологии с руски суровини и руски
труд се съчетават в уникална комбинация,
които САЩ се опитват да предотвратят от век.
И така, как може да се гарантира, че тази германско-руска комбинация е предотвратена?
САЩ са готови да сложат картите на масата:
това е линията между Балтийско и Черно море.
От страна на Русия картите винаги са били на масата.
За тях е от решаващо значение Украйна да стане неутрална, а не прозападна страна.
Тук Беларус е допълнителен въпрос.
Е, всеки, който може да ми даде отговор какво ще направят германците в тази
ситуация, може да ми каже и как ще изглеждат следващите 20 години история.
Но за съжаление германците трябва да правят този избор отново и отново.
И това е вечният проблем на Германия.
Германия е изключително мощна икономически, но в същото време много крехка геополитически.
И никога не знаят как и къде да продават своя износ.
От 1871 г. това винаги е бил германският въпрос.
И въпросът за Европа.
Помислете за германския въпрос, който сега отново идва.
Това е следващият въпрос, който трябва да зададем -
което не правим, защото не знаем какво ще направят немците.