Stratfor-beszéd: "100 év amerikai támadások a német-orosz barátság ellen"
A Chicagói Globális Ügyek Tanácsa. 2015. február 4., Chicago, USA
A nevem Nick Brand, és a Chicagói Globális Ügyek Tanácsának közös programjainak igazgatója vagyok.
Köszönöm, hogy eljöttek.
Megragadom az alkalmat, hogy üdvözöljem George Friedmant itt a Chicagói Tanácsban.
Azt hiszem, most van itt először, köszönjük, hogy velünk van.
George Friedman: Egyetlen hely sem maradhat hosszú távon békés.
Még az USA-t sem, úgy értem, minket (USA) mindig kísérnek (vagy érintenek) háborúk.
Gyanítom, hogy Európa nem fog visszatérni a nagy háborúkhoz, de visszatér az emberi normalitáshoz:
Lesznek háborúi, lesznek békeidőszakai, és életeket fog veszíteni.
Nem lesz 100 millió halálos áldozat, mint a legutóbbi háborúban, de az európai kiválasztottság
eszméje, úgy gondolom, hozzá fog járulni ehhez.
Konfliktusok lesznek Európában, már voltak konfliktusok Jugoszláviában és most Ukrajnában is.
Európa és az Egyesült Államok kapcsolatai - nekünk nincsenek kapcsolataink Európával.
Vannak kapcsolataink Romániával, Franciaországgal, de nincs olyan Európa, amellyel az USA-nak kapcsolatai lennének.
Kérdés a közönség soraiból: Az iszlamista szélsőségesség a fő fenyegetés az Egyesült Államokra nézve, és ez a
veszély le fog-e csillapodni, vagy továbbra is létezni fog?
George Friedman: Problémát jelent az Egyesült Államok számára, de nem egzisztenciális fenyegetést.
Ezt megfelelően kell kezelnünk. Más külpolitikai érdekeink is vannak.
Az USA külpolitikájának fő érdeke a múlt században, az első és a második világháborúban, valamint a hidegháborúban a
Németország és Oroszország közötti kapcsolatok voltak, mert együttesen ők az egyetlen hatalom, amely fenyegethet minket.
A fő gondunk az volt, hogy ez ne történhessen meg.
Ha ön ukrán, akkor azt fogja keresni, hogy ki az egyetlen, aki segíthet önnek, és ez az Egyesült Államok.
A múlt héten, vagyis körülbelül 10 nappal ezelőtt az európai amerikai szárazföldi erők
főparancsnoka, Ben Hodges tábornok Ukrajnába látogatott.
Ott bejelentette, hogy az amerikai katonai tanácsadók hamarosan hivatalosan is megérkeznek Ukrajnába.
Valójában ő osztotta ki a kitüntetéseket az ottani ukrán harcosoknak, noha az amerikai katonai
protokoll tiltja a kitüntetések átadását külföldieknek.
De ezt azért tette, mert meg akarta mutatni, hogy az ukrán hadsereg az ő hadserege. Aztán elment.
És most az Egyesült Államok fegyvereket, tüzérséget és egyéb katonai felszerelést szállít a balti államoknak - a
balti államoknak, Romániának, Lengyelországnak és Bulgáriának.
Ez egy nagyon érdekes kérdés.
Tegnap az Egyesült Államok bejelentette, hogy fegyvereket kíván szállítani Ukrajnának.
Ezt tagadták, de megteszik, a fegyvereket leszállítják.
És mindezek során az USA a NATO-n kívül cselekszik.
Ennek oka, hogy a NATO-határozatokat valamennyi NATO-tagnak egyhangúlag kell meghoznia.
Az egésznek az a lényege, hogy az USA egy cordon sanitaire-t, egy biztonsági övezetet épít Oroszország köré.
És ezt Oroszország is tudja. Oroszország úgy véli, hogy az USA szét akarja bontani az Orosz Föderációt.
Nem hiszem, hogy meg akarjuk ölni őket, csak meg akarjuk őket sebezni vagy kárt okozni.
Mindenesetre most már visszatértünk a régi játékhoz.
És ha megkérdezel egy lengyelt, egy magyart vagy egy románt, ők teljesen más világban élnek, mint a németek, és a
németek is teljesen más világban élnek, mint a spanyolok.
Európában tehát nézeteltérés van.
De pontosan megmondom, hogy az ukránok mit fognak előnyben részesíteni: megpróbálják majd az USA-t behozni az országukba.
Az Egyesült Államok alapvető érdekei miatt a világ összes óceánját ellenőrzi.
Ezt még soha egyetlen hatalom sem tette meg.
Ezért szálljuk meg a világ népeit, és ők semmit sem tehetnek ellene.
Ez nagyon szép dolog.
Az óceánok és az űr feletti ellenőrzés fenntartása a hatalmunk alapja.
Az ellenséges flotta legyőzésének legjobb módja, ha megakadályozzuk, hogy megépüljön.
A britek úgy gondoskodtak arról, hogy egyetlen európai hatalom se tudjon flottát
építeni, hogy az európaiak egymás ellen harcoltak.
Én azt a politikát javasolnám, amelyet Ronald Reagan alkalmazott Iránban és Irakban.
Mindkét oldalt támogatta a háborúban, hogy egymás ellen harcoljanak, és ne ellenünk.
Cinikus volt, erkölcsileg nem volt igazolható, de működött.
És ez a lényeg: az Egyesült Államok nincs abban a helyzetben, hogy egész Eurázsiát megszállja.
Abban a pillanatban, hogy a csizmáink ott földet érnek, demográfiai túlerőben vagyunk.
Egy hadsereget szét tudunk verni, de nem vagyunk abban a helyzetben, hogy megszálljuk Irakot.
Maga a gondolat, hogy 130.000 amerikai katona megszáll egy 25 millió lakosú országot...
A rendőrök száma és New York lakossága közötti arány nagyobb, mint az amerikai katonák és az iraki lakosság aránya.
Tehát nem vagyunk abban a helyzetben, hogy mindenhol katonai beavatkozzunk, de abban a helyzetben vagyunk, hogy először is
támogassuk az egymás ellen harcoló hatalmakat, hogy azok magukra koncentrálhassanak - támogassuk őket: politikailag, pénzügyileg,
katonailag, fegyverekkel és amerikai tanácsadók kiküldésével.
És kivételes esetekben, ahogyan Japánban, nem, Vietnamban, Irakban és Afganisztánban tettük, megelőző
csapásokkal (elrontó támadásokkal) avatkozzunk be.
A megelőző csapások taktikájának célja nem az ellenség legyőzése, hanem az ellenség egyensúlyának megbontása.
Minden háborúban ezt próbáltuk elérni, például Afganisztánban, ahol kizökkentettük az Al-Kaidát az egyensúlyából.
A probléma, amióta ilyen fiatalok és ostobák vagyunk, az, hogy ahelyett, hogy azt
mondanánk, az ellenség kibillent az egyensúlyából:
Jó munkát végeztünk, menjünk haza, mondjuk:
Ember, ez könnyű volt, építsünk itt egy másik demokráciát.
Ez volt az a pillanat, amikor rájöttünk elménk gyengeségére.
A válasz tehát az, hogy az USA nem avatkozhat be katonailag mindenhol Eurázsiában.
Szelektíven és a lehető legritkábban kell beavatkozni.
Számunkra a katonai beavatkozás különleges eset, az utolsó lehetőség.
Első lépésként nem küldhetünk ki amerikai csapatokat.
De ha amerikai csapatokat küldünk, akkor, és ezt már világosan megértettük a tapasztalatból,
a beavatkozásnak korlátozottnak kell lennie, és nem szabad gigantikus méreteket öltenie.
Reméljük, hogy ezúttal megértettük ezt, mert a gyerekeknek általában időbe telik, amíg az osztályban tanulnak.
De teljesen igazad van, mi mint birodalom nem tehetjük ezt meg (nem avatkozhatunk be mindenhová).
A britek akkoriban nem szállták meg Indiát, egyszerűen csak elvették India egyes államait, és egymás ellen harcoltatták őket.
A britek brit tiszteket telepítettek az indiai hadseregbe.
Az ókori rómaiak sem küldtek csapatokat a Római Birodalmon kívüli távoli régiókba, hanem római királyokat küldtek oda.
Ezek a királyok a Római Birodalom nevében uralkodtak más országokban, és a birodalom határain a
rómaiak melletti béke fenntartásáért voltak felelősek.
Ez volt a helyzet például a Pártus Birodalom esetében.
Tehát azok a birodalmak, amelyek megpróbálnak közvetlenül uralkodni a megszállt területeken, az ilyen
birodalmak elbuknak, mint például a náci birodalom esetében.
Mert senkinek sincs elég hatalma ahhoz, hogy közvetlenül kormányozzon.
Okosnak kell lenned.
Ez azonban nem a mi problémánk.
Ez valójában azt jelenti, hogy mi egy birodalom vagyunk.
De nem szabad azt gondolnunk, hogy megnyugodhatunk, hazamehetünk, és nem kell tovább aggódnunk semmi miatt.
Még csak a könyv harmadik fejezeténél tartunk.
Következő kérdés a közönség részéről:
Jól értettem, hogy az európai valuta, az euró, nem fog fennmaradni...?
George Friedman: Az oroszok számára most az a kérdés, hogy azt akarják-e, hogy Ukrajna egy ütközőzóna legyen Oroszország és a
Nyugat között, amely legalább semleges marad - vagy a Nyugat annyira benyomul Ukrajnába, hogy a Nyugat (a NATO) csak 100
kilométerre lesz Sztálingrádtól és 500 kilométerre Moszkvától?
Oroszország számára Ukrajna státusza egzisztenciális kérdés.
Az oroszok pedig nem hagyhatják annyiban ezt a kérdést.
Az USA számára, ha Oroszország továbbra is ragaszkodik Ukrajnához, mi fogjuk megállítani Oroszországot.
Ezért olyan intézkedéseket hoztak, amelyekért Hodges tábornokot nevezték ki hibáztatni.
A Romániában, Bulgáriában, Lengyelországban és a balti államokban - az Intermariumban, a Fekete-tenger és a
Balti-tenger közötti területen, amely Pilsudski álma volt - történő csapatösszevonásról van szó.
Ez az USA számára a legmegfelelőbb megoldás.
És amire nincs válaszunk, az a kérdés:
Mit tesz Németország ebben a helyzetben?
Az igazi ismeretlen változó Európában a németek, ha az USA kiépíti ezt a biztonsági övezetet, nem Ukrajnában, hanem
nyugatra, és az oroszok befolyása Ukrajnában csökkenni fog.
Nem tudjuk, hogy mi lesz a német álláspont.
Németország nagyon sajátos helyzetben van.
Gerhard Schröder volt német kancellár tagja a Gazprom felügyelőbizottságának.
A németek és az oroszok kapcsolata nagyon bonyolult.
De ők maguk nem tudják, mit tegyenek.
Az árukat exportálniuk kell, az oroszok elvehetik tőlük.
Másrészt elveszítik a szabadkereskedelmi övezetüket, amelyre szükségük van más dolgok építéséhez.
Az USA fő félelme az, hogy a német tőkét és a német technológiát orosz nyersanyagforrásokkal és orosz munkaerővel kombinálják,
olyan egyedülálló kombinációt alkotnak, amelyet az USA már egy évszázada próbál megakadályozni.
Hogyan lehet tehát megakadályozni ezt a német-orosz kombinációt?
Az USA kész kiteríteni a kártyáit az asztalra: ez a Balti- és a Fekete-tenger közötti vonal.
A kártyák mindig is az asztalon voltak Oroszország számára.
Számukra döntő fontosságú, hogy Ukrajna semleges, nem pedig nyugatbarát országgá váljon.
Fehéroroszország más kérdés.
Nos, aki választ tud adni arra, hogy mit fognak tenni a németek ebben a helyzetben, az azt is meg tudja
mondani, hogy milyen lesz a következő 20 év történelme.
De sajnos a németeknek újra és újra meg kell hozniuk ezt a döntést.
És ez Németország örök problémája.
Németország gazdaságilag rendkívül erős, ugyanakkor geopolitikailag nagyon törékeny.
És soha nem tudják, hogyan és hol tudják értékesíteni az exportjukat.
1871 óta ez mindig is a német kérdés volt. És Európa kérdése.
Gondoljunk csak a német kérdésre, amely most ismét felmerül.
Ez a következő kérdés, amit fel kell tennünk - de nem tesszük fel, mert nem tudjuk, mit fognak tenni a németek.