Prejav Stratforu: "100 rokov útokov USA na nemecko-ruské priateľstvo"
Rada pre globálne záležitosti v Chicagu. 4. februára 2015, Chicago, USA
Volám sa Nick Brand a som riaditeľom spoločných programov v Chicagskej rade pre globálne záležitosti.
Ďakujeme, že ste prišli.
Využívam túto príležitosť, aby som privítal Georgea Friedmana v Chicagskej rade.
Myslím, že je tu prvýkrát, ďakujem, že ste s nami.
George Friedman: Žiadne miesto nemôže zostať dlhodobo pokojné.
Dokonca ani USA, myslím tým, že nás (USA) vždy sprevádzajú (alebo ovplyvňujú) vojny.
Predpokladám, že Európa sa nevráti k veľkým vojnám, ale vráti sa k ľudskej normálnosti:
Bude mať svoje vojny, svoje mierové obdobia a bude strácať svoje životy.
Nebude to 100 miliónov mŕtvych ako v poslednej vojne, ale myšlienka európskej vyvolenosti k tomu podľa mňa prispeje.
V Európe dôjde ku konfliktom, ktoré už boli v Juhoslávii a teraz aj na Ukrajine.
Vzťahy Európy so Spojenými štátmi - nemáme žiadne vzťahy s Európou.
Máme vzťahy s Rumunskom, s Francúzskom, ale neexistuje Európa, s ktorou by USA mali vzťahy.
Otázka z publika: Je islamský extrémizmus hlavnou hrozbou pre Spojené štáty a ustane alebo bude naďalej existovať?
George Friedman: Pre Spojené štáty predstavuje problém, ale nie existenčnú hrozbu.
Musíme sa tým primerane zaoberať. Máme aj iné zahraničnopolitické záujmy.
Hlavným záujmom zahraničnej politiky USA v minulom storočí, v prvej a druhej svetovej vojne a v studenej vojne,
boli vzťahy medzi Nemeckom a Ruskom, pretože spojené sú jedinou mocnosťou, ktorá nás môže ohroziť.
Naším hlavným záujmom bolo zabezpečiť, aby sa to nestalo.
Ak ste Ukrajinec, hľadáte jediného, kto vám môže pomôcť, a to sú Spojené štáty.
Minulý týždeň, teda asi pred 10 dňami, navštívil Ukrajinu hlavný veliteľ amerických pozemných síl v Európe generál Ben Hodges.
Oznámil tam, že na Ukrajinu čoskoro oficiálne prídu americkí vojenskí poradcovia.
V skutočnosti tam ukrajinským bojovníkom odovzdal medaily, hoci americký vojenský protokol zakazuje udeľovať medaily cudzincom.
Ale urobil to preto, lebo chcel ukázať, že ukrajinská armáda je jeho armádou. Potom odišiel.
A teraz Spojené štáty dodávajú zbrane, delostrelectvo a iné vojenské vybavenie pobaltským štátom -
pobaltským štátom, Rumunsku, Poľsku a Bulharsku.
To je veľmi zaujímavý bod.
Spojené štáty včera oznámili, že majú v úmysle dodať Ukrajine zbrane.
To bolo popreté, ale robia to, zbrane sa dodávajú.
Pri všetkých týchto akciách USA konajú mimo NATO.
Dôvodom je, že rozhodnutia NATO musia byť prijaté jednomyseľne všetkými členmi NATO.
Podstata celej záležitosti spočíva v tom, že USA budujú okolo Ruska sanitárny kordón, bezpečnostný pás.
A Rusko to vie. Rusko verí, že USA majú v úmysle rozbiť Ruskú federáciu.
Nemyslím si, že ich chceme zabiť, chceme im len ublížiť alebo im pridať škodu.
Každopádne, teraz sme späť v starej hre.
Ak sa opýtate Poliaka, Maďara alebo Rumuna, zistíte, že žijú v úplne inom svete ako Nemci,
a Nemci žijú v úplne inom svete ako Španieli.
V Európe teda panuje nesúhlas.
Ale poviem vám presne, čo budú Ukrajinci preferovať: pokúsia sa dostať USA do svojej krajiny.
Spojené štáty zo svojho základného záujmu kontrolujú všetky oceány sveta.
Žiadna mocnosť to nikdy neurobila.
Preto napádame národy tohto sveta a oni s tým nemôžu nič urobiť.
To je veľmi pekné.
Základom našej moci je udržanie kontroly nad oceánmi a vo vesmíre.
Najlepší spôsob, ako poraziť nepriateľskú flotilu, je zabrániť jej vybudovaniu.
Spôsob, akým Briti zabezpečili, aby žiadna európska mocnosť nemohla vybudovať flotilu,
spočíval v tom, že Európania bojovali medzi sebou.
Odporúčal by som politiku, ktorú Ronald Reagan uplatňoval v Iráne a Iraku.
Vo vojne podporoval obe strany, aby bojovali proti sebe, a nie proti nám.
Bolo to cynické, nebolo to morálne ospravedlniteľné, ale fungovalo to.
A o to ide: Spojené štáty nie sú schopné obsadiť celú Euráziu.
V okamihu, keď sa tam naše topánky dotknú zeme, budeme v demografickej prevahe.
Môžeme rozbiť armádu, ale nie sme v pozícii, aby sme obsadili Irak.
Samotná myšlienka 130 000 amerických vojakov okupujúcich krajinu s 25 miliónmi obyvateľov...
Pomer medzi počtom policajtov a počtom obyvateľov New Yorku je väčší ako pomer medzi počtom
amerických vojakov a počtom obyvateľov Iraku.
Nie sme teda v pozícii, aby sme všade vojensky zasahovali, ale sme v pozícii, aby sme predovšetkým podporovali mocnosti, ktoré
proti sebe bojujú, aby sa mohli sústrediť samy na seba - aby sme ich podporovali: politicky, finančne,
vojensky, dodávali zbrane a vysielali amerických poradcov.
A vo výnimočných prípadoch, ako sme to urobili v Japonsku, nie, vo Vietname, Iraku a Afganistane,
zasiahnuť preventívnymi údermi (spoiling attacks).
Cieľom taktiky preventívnych úderov nie je poraziť nepriateľa, ale skôr vyviesť ho z rovnováhy.
Snažili sme sa o to v každej vojne, napríklad v Afganistane, kde sme vyviedli Al-Kájdu z rovnováhy.
Problém, ktorý máme od mladosti a hlúposti, je, že namiesto toho, aby sme si povedali, že nepriateľ je mimo rovnováhy:
Povedali sme si, že sme odviedli dobrú prácu, poďme domov:
Človeče, to bolo jednoduché, vybudujme tu ďalšiu demokraciu.
Vtedy nás zasiahla slabosť našej mysle.
Preto odpoveďou je, že USA nemôžu vojensky zasahovať všade v Eurázii.
Musíte zasahovať selektívne a čo najmenej.
Vojenský zásah je pre nás zvláštnym prípadom, poslednou možnosťou.
Nemôžeme vyslať americké jednotky ako prvý krok.
Ale ak pošleme americké jednotky, potom, a to sme už jasne pochopili zo skúseností,
zásah musí byť obmedzený a nesmie dosiahnuť gigantické rozmery.
Dúfajme, že sme to tentoraz pochopili, pretože deťom zvyčajne chvíľu trvá, kým sa v triede naučia.
Ale máte úplnú pravdu, my ako impérium to nemôžeme urobiť (zasahovať všade).
Briti vtedy neobsadili Indiu, ale jednoducho obsadili jednotlivé indické štáty a prinútili ich bojovať proti sebe.
Briti dosadili do indickej armády britských dôstojníkov.
Starovekí Rimania tiež neposielali vojská do vzdialených oblastí mimo Rímskej ríše, ale dosadzovali tam prorímskych kráľov.
Títo králi vládli pre Rímsku ríšu v iných krajinách a boli zodpovední za udržiavanie prorímskeho mieru na hraniciach ríše.
Tak to bolo napríklad v prípade Partskej ríše.
Takže ríše, ktoré sa snažia vládnuť priamo na okupovaných územiach, zlyhávajú, ako to
bolo napríklad v prípade nacistickej ríše.
Pretože nikto nemá dostatočnú moc na to, aby vládol priamo.
Musíte byť šikovní.
To však nie je náš problém.
To vlastne znamená, že sme impérium ako také.
Nemali by sme si však myslieť, že sa môžeme uvoľniť, ísť domov a prestať sa o niečo starať.
Sme len v tretej kapitole knihy.
Ďalšia otázka z publika:
Pochopil som správne, že európska mena euro neprežije...?
George Friedman: Otázka, ktorá je teraz na stole pre Rusov, je, či chcete, aby Ukrajina bola nárazníkovou zónou medzi Ruskom a
Západom, ktorá zostane aspoň neutrálna - alebo sa Západ bude tlačiť tak ďaleko na Ukrajinu, že Západ (NATO) bude len
100 kilometrov od Stalingradu a 500 kilometrov od Moskvy?
Pre Rusko je status Ukrajiny existenčnou otázkou.
A Rusi nemôžu len tak odísť a nechať túto záležitosť tak.
Ak sa Rusko bude naďalej držať Ukrajiny, zastavíme ho.
Z tohto dôvodu boli prijaté opatrenia, za ktoré bol obvinený generál Hodges.
Ide o rozmiestnenie vojsk v Rumunsku, Bulharsku, Poľsku a pobaltských štátoch - Intermarium, územie medzi
Čiernym a Baltským morom, ktoré bolo Pilsudského snom.
Toto je preferované riešenie pre USA.
A na túto otázku nemáme odpoveď:
Čo urobí Nemecko v tejto situácii?
Skutočnou neznámou v Európe sú Nemci, ak USA vybudujú tento bezpečnostný pás nie na Ukrajine,
ale na Západe a vplyv Rusov na Ukrajine sa zmenší.
Nevieme, aký bude postoj Nemecka.
Nemecko sa nachádza vo veľmi zvláštnej situácii.
Bývalý nemecký kancelár Gerhard Schröder je členom dozornej rady spoločnosti Gazprom.
Nemci majú s Rusmi veľmi zložité vzťahy.
Sami však nevedia, čo majú robiť.
Musia vyvážať svoj tovar, Rusi im ho môžu vziať.
Na druhej strane stratia zónu voľného obchodu, ktorú potrebujú na budovanie ďalších vecí.
USA sa obávajú najmä toho, že nemecký kapitál a nemecké technológie sa spoja s ruskými
surovinovými zdrojmi a ruskou pracovnou silou,
vytvárajú jedinečnú kombináciu, ktorej sa USA snažia zabrániť už celé storočie.
Ako teda možno zabrániť tejto nemecko-ruskej kombinácii?
USA sú pripravené vyložiť karty na stôl: ide o líniu medzi Baltským a Čiernym morom.
Karty boli pre Rusko vždy na stole.
Pre nich je kľúčové, aby sa Ukrajina stala neutrálnou, a nie prozápadnou krajinou.
Bielorusko je iná záležitosť.
No, každý, kto mi dokáže odpovedať na to, čo Nemci v tejto situácii urobia, mi môže povedať aj to,
ako bude vyzerať nasledujúcich 20 rokov histórie.
Nemci však, žiaľ, musia toto rozhodnutie prijímať znova a znova.
A to je večný problém Nemecka.
Nemecko je hospodársky mimoriadne silné, ale zároveň geopoliticky veľmi krehké.
A nikdy nevedia, ako a kde môžu svoj vývoz predať.
Od roku 1871 je to vždy nemecká otázka. A otázka Európy.
Zamyslite sa nad nemeckou otázkou, ktorá sa teraz opäť objavuje.
To je ďalšia otázka, ktorú si musíme položiť - ale nepoložíme si ju, pretože nevieme, čo Nemci urobia.