Hvordan fungerer moderne kriger?
1. destabilisere
Angriperen skaper uroligheter i landet der målet befinner seg.
Den destabiliserer landet den er rettet mot, til borgerkrigens rand.
2. Hvordan gjør han det?
Først og fremst tar han kontakt med alle misfornøyde og voldelige grupper
(opprørere/lønnsterrorister) i det landet han har som mål.
For ham spiller det ingen rolle om disse voldelige opprørerne består av fotballfans, religiøse
fanatikere, venstre-, høyre- eller andre ekstremister.
De må bare være villige til å bruke vold, kaldblodige og lojale.
Angriperen gir hver av disse gruppene en spesiell fremtid med medbestemmelse og mange fordeler.
Alle motiverte mennesker kjemper for å nå sine egne individuelle mål, uavhengig av midler.
Hver terrorenhet som utvikler seg på denne måten, aksepterer også midlertidig helt andre grupper.
Foreløpig ser hver gruppe bare fordeler i den felles slagkraften.
Mottoet: "Synergi over alt annet!
Slå sammen, marsjer hver for seg!"
Angriperen danner dermed fargerike terrorgrupper.
Hvis en ekstrem opprørsgruppe ikke blander seg med dem som har et annet tankesett, spiller det ingen rolle for angriperen.
Han bruker dem separat til spesielt utvalgte mål, for eksempel til selvmordsangrep osv.
3. Utstyr og finansiering
Ved hjelp av leiesoldater fra sitt eget (eller et fremmed) land trener han opp de
tidligere samlede opprørsgruppene til terrorgrupper.
Hvis det er mulig, gjør han dette utenfor det landet der målet befinner seg.
For å oppnå dette oppretter han hemmelige treningsleirer så nær bestemmelsesstedet som mulig.
Hvis dette ikke er mulig, kan han fly dem inn fra hvor som helst.
Han forsyner opprørerne med våpen og ammunisjon i alle mengder.
Og han gir dem en belønning for kampen.
4. Angrepet
Den utenlandske angriperen setter nå slagplanen sin ut i livet.
Avhengig av strategien retter den seg også mot sivile og anlegg.
Målet hans er å få mest mulig oppmerksomhet fra folket og å be om hjelp utenfra.
Nå er det selvsagt ikke angriperen som organiserer det hele som står i fokus i pressemeldingene, men enten den
"dårlige regjeringen" i det landet som skal styrtes, eller opprørerne, det vil si terrorenhetene, alt etter behov.
5 Målene til den virkelige angriperen er alltid de samme:
Svekk målet så mye som mulig fra innsiden.
Målrettet klandring av den som rammes.
Størst mulig forvirring og maktesløshet hos folket.
Størst mulig forståelse for et militært bistandsoppdrag utenfra.
Styrte og fjernet den aktuelle regjeringen.
Etablering av en ny regjering blant de "velvillig erklærte opprørerne".
Tilbaketrekking av troppene for å overlate landet til seg selv, slik at det styrter ned i totalt kaos.
Fornyet radikal inngripen for å eliminere alle dem som tidligere ble sett på som "helter", men som nå bare kalles "terrorister".
Overtakelse av landet og dets ressurser.
Reparasjonsutbetalinger etter eget ønske.
6. å bli feiret som en frelser
7 Samme øvelse i stor skala!
Det angriperen har gjort med spredte opprørsstyrker i enkeltland, gjør han nå i stor skala.
Hele land er nå hans "utvalgte opprørstropper".
Han bruker dem til å omringe sine største rivaler, som han aldri kunne slå på egen hånd.
Før det skaper han provokasjoner som han bevisst legger skylden på sine største rivaler.
Han får sine utvalgte "opprørsland" til å marsjere ut med egne våpen og hærer mot sin største rival.
Først når alle land har skutt sin siste ammunisjon, mistet sine beste folk og er ruinert, griper
menneskehetens virkelige fiende, den sanne aggressoren og krigshisseren, inn for å beseire alle sammen.
8 Hvem er de store taperne?
Alle de som lot seg forføre og utnytte av denne bedragerske aggressoren og krigshisseren.