Ivo Sasek a svájci UPF-ben: "A vallásközi világbéke felé vezető út"
Miközben háborúk, igazságtalanságok és mindenféle konfliktusok továbbra is pusztítanak a Földön, soha nem
volt még ilyen széles körű elkötelezettség a béke és az emberi méltóság előmozdítása mellett.
"A béke és a biztonság, ma szükség van mindazok hangjára, akiknek fontos a béke, különösen a vallási vezetőkére!".
Ezzel a mottóval rendezte meg az Egyetemes Békeföderáció (UPF) 2018. szeptember 21-én a Nemzetközi Béke Világkonferenciát.
Erre az Egyházak Világtanácsának genfi épületében került sor.
Az UPF általános tanácsadói státusszal rendelkezik az Egyesült Nemzetek Gazdasági és Szociális Tanácsában (ENSZ).
A világbéke alakításában való aktív részvételre szólított fel.
A 37. Béke Világnapján nemcsak a legkülönbözőbb vallási vezetők - keresztények, zsidók, muszlimok, szikhek, hinduk
stb. - szólaltak meg, hanem a politika, a tudomány és a különböző nemzetközi szervezetek képviselői is.
Ivo Sasek, az OCG, a Kla.TV, az AZK és más független médiaprogramok alapítója szintén elfogadta a meghívást, és
"A vallásközi világbéke felé vezető út" témában beszélt.
A Kla.TV az alábbiakban közli beszédét a Vallásközi Szövetség a Békéért és a Fejlődésért Egyesülethez való hozzájárulásként.
Mit tanulhat az emberiség bármilyen nemzeti, gazdasági, politikai, vallási vagy egyéb hátterű emberiség az állatrajoktól?
Tapasztalja meg a tömör válaszokat egy olyan ember szájából, aki négy évtizedes tapasztalatra támaszkodik, és már
több ezer emberrel alkalmazta ezt a titkot a gyakorlatban.
Ivo Sasek most elmondja nekünk az elképzelését arról, hogyan érhetjük el a tartós békét.
Megadom a szót Ivo Sasek úrnak.
Ivo Sasek: Köszönöm, hogy ennyi hozzászólás után még mindig van türelmed meghallgatni.
Szeretném elmondani, hogy szerintem mi az út a vallások közötti világbékéhez, a világbékéhez általában.
Azt hiszem, elsősorban tudatosság kérdése, hogy felismerjük, hogy az emberek egy szervezetből állnak.
Az emberiség egy organizmus és nem valami más.
És amikor ezt a mondatot mondom, 40 év tapasztalatából tudom, hogy a legtöbb ember ezt már átvitt értelemben érti.
Egy organizmus, egy nagyszerű kép, egy nagyszerű példázat, de szeretném mindjárt az
elején elmondani, hogy mi egy organizmus vagyunk.
És nem csak a keresztények, a keresztények számára a Bibliában az 1 Korinthus 12-ben a következőképpen olvashatjuk:
"Mert ahogyan a test egy (számszó) és sok tagja van, de a test minden tagja, bár sok, mégis egy testet alkot, úgy Krisztus is".
2000 éve értjük, hogy ez ránk, keresztényekre vonatkozik, de fontos felismerni, hogy "a Krisztus" nem azt mondja, hogy
mi keresztények vagyunk ilyenek, hanem hogy a Krisztus ilyen.
Krisztus, ez a fogalom, hosszas teológiai magyarázatot igényelne.
Ez egyszerűen azt jelenti, hogy Isten az emberek között, Isten az emberek körül, Isten az emberekben.
Ez a Krisztus, Isten tevékeny Lelke, aki az emberiséget egy szervezetként élteti.
A mi problémánk, miért nem jutunk semmire. A legtöbb dolgot metaforikusan értjük, ahogy mondani
szokták, inkább metaforaként, mint valóságként.
A keresztények a Bibliát konjunktív, azaz lehetséges vagy kívánatos formában olvassák,
nem pedig indikatív, azaz tényleges formában.
Ugyanez a probléma minden más vallás esetében is.
És ezért nem jutunk soha tovább.
A Bibliában, és azt hiszem, a Koránban, a Bhagavad Gitában is, ugyanez mindenhol megtalálható.
Vallásos írásaink évezredek óta próbálják megtanítani nekünk, hogy Isten bennünk, emberekben él.
Mi száműzzük Őt a mennybe. Mi várjuk, a keresztények várják Jézust a mennyből. A muszlimok várják a
Mädi vagy Madi, nem tudom pontosan, hogy kell kiejteni.
Az ezoterikusok a földönkívüliekre várnak. A politikusok, az emberek az amerikaiakra
várnak. Egyik sem működik ebben a világban.
Isten bennünk, emberekben lakik, és ez egy fontos alapvető felismerés.
Tehát, mint a kommunisták, mi is nevezhetjük magunkat elvtársaknak, és viselkedhetünk úgy, mint az érdekcsoportok.
De természetünknél fogva, alkotmányunknál fogva organizmusok vagyunk.
Hatalmas különbség van. Egy organizmus él.
De mi emberek itt lent nem ismerjük a békét, mert mindig megpróbáljuk magunk csinálni, a saját
erőnkből, a saját bölcsességünkből, a saját ítélőképességünkből. A saját valaminkből. Minden a miénk.
De az organizmus, ha az emberiség egy organizmus, egy test él. És ez veszélyt jelent az emberekre.
Azt gondolják, igen, nem akarok élni, szabad akarok lenni.
De én azt mondom, hogy élünk. Lélegzünk.
Ha megpróbáljuk abbahagyni a légzést, rájövünk, hogy lélegeznek minket.
Egyikünk sem veri a szívet, nem igaz?
A szívünk megdobban. Éhesek és jóllakottak vagyunk, igen.
Enni és inni kell. De szomjasak vagyunk.
Mindez velünk történik. És ez nem jelent veszélyt ránk nézve. Ez csak így van. Ilyen az élet.
Amikor újra felismerjük, hogy egy szervezet vagyunk. Hogy az egész emberiség egy szervezet.
Nemcsak a keresztények egymás között, hanem a keresztények, a muszlimok, az összes vallás.
De ebbe beletartozik a politika, a tudomány, mindenki részt vesz benne.
Minden egyes ember, ha újra felismerjük, hogy egy szervezet vagyunk, ahol mindenkinek
más-más feladata van, nem ellentmondásos.
Bicepsz, tricepsz. Az egyik mindig csak húzni tud, a másik mindig csak nyomni.
De ez egy kiegészítő. Nem ellentmondás. Mindkettőre szükség van.
Így már családnak nevezhetjük magunkat. Egyre inkább jó, hogy családnak, testvéreknek, nővéreknek nevezzük magunkat.
Ez egy jó dolog, úgy kell élnünk, mint egy család.
De mi természetünknél fogva egy szervezet vagyunk. Ez így is marad.
Nem élhetünk egyesületként, még egyházi egyesületként sem.
Annyi klubot hozhatunk létre, amennyit csak akarunk.
De a funkcionalitás mindig egy szervezeté lesz.
Ahol Istennek dolgokat kell tennie bennünk.
A kvantumfizika nemrégiben szintén felfedezte, hogy ez a helyzet.
Minden összekapcsolódik, egymásra van utalva és összefonódik.
Szellem, lélek és test, egy szervezetet alkotunk. Ami az én szívemben van, az a te szívedbe is bekerül.
Ami a szívedben van, az áthatja a szívemet.
Mindennek kirívó hatása van mindenre.
Tehát élnünk kell. Különben a saját bölcsességünkkel fogjuk folytatni.
Meg kell tanulnunk, hogyan dokkoljunk Isten bölcsességéhez. Hogyan dokkoljunk Isten akaratához.
Hogyan dokkoljunk Isten érzéseire. Isten örömére és Isten nemtetszésére.
Mindent nekünk kell adni.
És amíg nem tanuljuk meg, hogy szervezetként éljünk, egy fejjel fölöttünk, amely él bennünket, addig
nem lesz béke idelent, még otthon sem, lehetetlen.
Amikor Jézus eljött, mi keresztények is gyakran fenntartottuk magunknak, béreltük, de ez nem keresztényi kiváltság.
Jézus azért jött, hogy az Ember Fiaként megmutassa nekünk, hogyan alkot egységet az ember Istennel.
Nem csak a zsidókért jött, vagy később értünk, keresztényekért. Az egész világért jött.
Ezért mondja a Biblia: Krisztus is meghalt mindenkiért.
Hogy EGY üzenetet juttassunk el mindenkihez.
Mi az? Isten az emberben.
János evangéliuma 17. fejezetében imádkozik, a Bibliában szereplő főpapi imáját, és ezt 2000 éve félreértik.
Imádkozik: "Atyám, hogy ők, az egész emberiség, mindannyian 1ns legyenek, ahogyan te, Atyám, bennem vagy, és én benned, ...".
Ez volt Jézus állandó üzenete: Isten az emberben él.
Minden cselekedete, a jelek, csodák és hatalmi tettek azt fejezték ki, hogy az élő Isten az emberi
testben lakozik az Ő bölcsességében és erejében.
És amikor Jézus itt azért imádkozott, hogy az emberek vagy a tanítványai előre 1ns-ek legyenek, az nem valami olyan
dologért imádkozott, ami még nem volt és még nem is lett.
Ez egy ima a már meglévő dolgok beüzemeléséért.
Isten számára teremtettünk teremtményekként, Őérte, mondja a Kolossé 1. levél, Őérte, Őrá,
az Ő céljára, hogy Ő éljen bennünket, mint fej.
Jézus nem azért jött, hogy imádkozzon, hogy "ó, tedd őket organizmussá".
Azért jött, mert tudta, hogy mi egy szervezet VAGYUNK, azért imádkozott a megbízatásért, hogy mi is szervezetként működjünk.
Tehát nem kell imádkoznunk azért, hogy 1ns-ek legyünk, már 1ns-ek vagyunk, fizikailag,
szellemileg egyesülve, egy organizmusként teremtve.
De nekünk egy szervezet, egy közösség törvényei szerint kell élnünk.
És ez volt Jézus imája a 22. versben is, ahol a "dicsőségért imádkozik, amelyet te, Atyám, nekem adtál, és én is nekik
adtam, hogy ők is egyek legyenek, ahogy mi is egyek vagyunk".
Tehát ugyanaz, mint Jézus és az Atya.
És az adás egységét úgy is lefordíthatjuk, hogy "átadjuk" ezt az egységet.
Megtanította az embereknek, a tanítványoknak előre, hogy Isten az emberekben él, és ezt így mutatta be.
Tehát a megbízás, ez volt Jézus imája, hogy mivel egy szervezet VAGYUNK, mi is szervezetként élünk és működünk.
Most a következő lépés, hogyan juthatunk be ebbe az életbe, ebbe az isteni dimenzióba.
Emberként vissza kell nyernünk annak felismerését, hogy egy szervezet hogyan navigál. Hogyan él?
Most történik egy hang az égből?
Hogyan lehetséges, hogy mindenki harmóniában éljen együtt?
Előre szólok: erre csak Isten képes!
Megengedhetünk magunknak ezer ilyen konferenciát, a végén csak körbe-körbe fogunk járni, amíg
meg nem értjük, hogyan működik a navigációs elv.
Mivel mi más természetűek vagyunk, hamis előfeltevésekből indulunk ki.
Hogyan működik?
Csak rövidre kell fognom, mert nincs sok időm.
Az állatrajokhoz hasonlítom.
Ellenőrizhetjük az összes állatrajokat.
Sáskarajok, hoztam ide néhány képet, talán milliárdokat.
Ezek 0,6 másodperc alatt képesek irányt váltani. Ki irányítja őket?
Hol van a király? Hol van az uralkodó?
Lássuk csak, ezek az elvek, így éli Isten az egész teremtést. Teljesen normális az állatok számára.
Ugyanez igaz a madárrajokra, ugyanez igaz a halrajokra, ugyanez igaz a mikroorganizmusokra.
Honnan tudják a mikroorganizmusok milliárdjai és milliárdjai, hogy milyen anyagokat kell a fák gyökereihez juttatniuk?
Tudják, mert Isten a mindentudó, mert Isten minden atomban, minden molekulában ott él.
Mert Isten mindent megél ebben a teremtésben. Mindent: ő él az állatvilágban, és azt akarja, hogy mi, emberek is éljünk.
Csakhogy az állatokkal ellentétben ő a mi beleegyezésünket kéri.
Azt akarja, hogy együtt táncoljunk Vele, mondhatnánk. Hogy együtt menjünk Vele.
Olyanoknak kell lennünk, mint az állatok. Tehát az elefántcsordák tudják, hogy mit kell
tenniük, a gnúk tudják, hogy mikor hol kell járniuk.
Valójában minden állat megmutatja nekünk, hogy Isten számára lehetséges a navigálás.
Most eljutottam a döntő ponthoz.
És talán ez a legfontosabb dolog, amit mondani akarok, eltekintve annak a kinyilatkoztatásnak
az ismétlésétől, hogy mi egy szervezet vagyunk.
Pontosan mi most a navigáció, hogyan tudjuk mi emberek, amikor ennyire különbözőek vagyunk, milliók, milliárdok,
hogyan tudjuk megérteni, mikor van itt az ideje valaminek?
Ez nagyon egyszerű, Jézus példát mutatott nekünk mindenre.
Amikor a tanítványok tudni akarták, hogyan engedelmeskedjenek Istennek.
Alapvetően egyszer azt mondta, hogy a juhaim meghallják a hangomat, és ez nem keresztény
kiváltság, hanem minden emberre vonatkozik:
Mi emberek tehát Isten teremtményeiként lettek megteremtve, akik képesek meghallani Isten hangját, hajlamosak
vagyunk erre, de tudnunk kell azt is, hogyan működik.
Jézus ezt így magyarázta, azt mondja, a János 14:27-ben olvashatjátok, azt mondja: "Én adom nektek az én békességemet".
Igen, a békénkre, a békeszerződéseinkre, a békekonferenciáinkra törekszünk.
"Megadom nektek az én békességemet" - mondja, Isten békességére van szükségünk.
És azt mondja, hogy ez a béke messze túlmutat az ember által ismert békén. Ez mélyebb.
Egy másik szakasz ezt mondja Jézusról, János 1.4, Jézusról azt írja, hogy "benne volt az
élet, és az élet volt az emberek világossága".
Tehát nem a filozófia volt az emberek világossága, nem az általa mondott szavak voltak az emberek világossága, hanem az élet,
amely belőle áradt, mert amit Isten munkált rajta keresztül, az életet, békét, isteni békét ébresztett az emberekben.
Egy másik passzussal mondom el.
Most a Bibliáról beszélek, de ezek az elvek minden ember számára ugyanazok.
1 Korinthus 4:20: ott az van írva, "mert az Isten országa", és ez a navigáció, "az Isten országa nem
szavakban megy végbe vagy nyilvánul meg", ott az van írva, "hanem erőben", görögül: dynamis.
Más szóval, hogyan navigál Isten minket, embereket, akárcsak az állatvilágot? Az erőn keresztül navigál minket.
A dinamika energiát is jelent, hatékony befolyást jelent.
Pontosan, és ismétlem még egyszer, hogyan hat ránk Isten?
Minden szavunk, amit kimondunk, minden gondolat, amit gondolunk, befolyásol, hatásos erő kíséri.
És meg kell tanulnunk újra megtalálni őket, megismerni őket, újra érzékennyé válni.
Érzékennyé tettük elménket a szavainkra, a teológiánkra, az összehasonlításainkra.
Újra meg kell hallanunk a szív hangját, igen.
Minden gondolatunkat egy erő kíséri, amely belülről felfelé vagy lefelé vezet.
Gondolj valami negatívra, és rájössz, hogy lefelé megy. Ez igaz?
Tegyél valami negatív dolgot, és érzed, hogy az erő csökken benned.
Tegyél valamit, amit Isten beléd lehelt, és érezni fogod, hogy az erő felemelkedik.
És az a különleges, hogy minden, amit Isten tesz, egyszerre történik velünk.
Nem az egyik embernek hü, a másiknak dögös.
Ez a különbség, amikor az ő békéje működik.
Tehát az ő tényleges békéje, az ő tényleges isteni élete a mi navigációs elvünk.
És ez lett a specialitásunk, mint OCG, évtizedek óta.
Több ezer emberrel csináljuk ezt..., megtanuljuk az isteni rajintelligenciát abban az értelemben, hogy
megtanulunk együtt szörfözni, megtanulunk együtt menni Isten hatásaival, az ő szellemével.
Sok éven át emberek ezrei jöttek ide, hogy megtanulják, meg tudjátok-e tanulni három nap alatt, hogyan lehet újra
együtt haladni ezzel a navigációs erővel, Isten hatékony hatásával, az isteni élet és béke befolyásával?
És megtanuljuk, hogy minden egyes gondolat, amit az idővel mérhetünk, egyénileg vagy
kollektíven, Isten békéje rajta van vagy nincs rajta.
A szó, amit kimondok, felfelé vagy lefelé megy?
Az általam végzett munkák felfelé vagy lefelé vezetnek? Az Ő ereje munkálkodik?
Az utolsó gondolathoz szeretnék eljutni.
Ezt a Bibliában a Filippi levél 4. fejezetének 7. versében találjuk.
Azt mondja: "És Isten békessége", tehát most arról a békességről beszélünk, amely magasabb az emberi békességnél, azt mondja:
"Isten békessége, amely minden értelmet felülmúl, őrzi, vagy megtartja szíveteket és gondolataitokat, felfogásotokat".
Ez az utasítás, ahogyan Jézus tanította, minden embernek szól.
Más szóval, Isten békéje olyan, mint egy testőr, így fordítható ez a szó.
Figyeli az érzékelésünket, figyeli a gondolatainkat, figyeli a cselekedeteinket, a
terveinket, és olyan, mint egy testőr, megvéd minket.
De ez csak akkor működik, ha ismét erőközpontúan élünk.
Ez az én felhívásom mindannyiunkhoz, minden valláshoz egyformán, ez nem különbség, ez nem keresztény kiváltság. Amit itt
prédikáltam, hogy tanuljunk meg újra hatalomközpontúan élni, hogy ismerjük meg újra Isten hatalmát,
ennek velünk, pápákkal kell kezdődnie, nem igaz?
Legyen szó keresztény, katolikus, zsidó vagy muzulmán pápákról, mindenhol vannak pápák, igen, mindenhol vannak
vezetőink, és ők tulajdonképpen főleg a csőben vannak, nem igaz?
De ha megtanulunk újra hatalomorientáltan élni, akkor a népünket is meg tudjuk tanítani, akiket pásztorolunk, akiket kísérünk,
újra erre a hatalomorientált életre, és ezt tapasztaljuk több száz különböző felekezetnél,
akiket összehoztunk, akik feketén együtt dolgoznak.
Így együtt mintegy 170 tévéstúdiót építettünk, csak az elmúlt években 9 és fél ezer műsort
készítettünk, mindent együtt csináltunk, mint a rajok.
A legnagyobb eseményeket fél óra alatt le tudjuk bontani, ahol egyébként egy egész
hétig tartana, mert megtanultunk feketén menni.
Kezdetben még csak az alapokat tanultuk, de tapasztalatból mondhatjuk, hogy több ezer emberrel, az egész világgal működik.
De szükségünk van arra, hogy újra érzékenyek legyünk, és szívesen állunk rendelkezésre bárkinek, akit érdekel a béke, a hang,
a vezetés olvasásának e folyamatához való újbóli kapcsolódás.
Köszönöm a figyelmüket.
Fontos kiegészítés:
Fontos különbséget tenni, a béke nem cél, a béke az út, a béke az erő.
Nekünk, embereknek nincs meg bennünk az ambíció, hogy jót tegyünk.
Nekünk, embereknek nincs erőnk kitartani, nekünk, embereknek nincs erőnk megbocsátani, nekünk, embereknek nincs erőnk olyan
víziókat kialakítani, amelyek működnek, mert a legjobb is olyan jó, mint egy porszem,
hiányzik belőlünk az összkép, hiányzik minden, igen.
De annak felismerése, hogy van itt egy erő, amely él bennünket, amely felhatalmaz bennünket, amely szeret
bennünk, amely felismer bennünk, ez az út, a béke az út, az erő.
Nos, én már 40 éve ismerem ezt a titkot.
Olyan vagyok, mint egy hullámszörfös, tehát az erő, amiről beszélek, egy olyan erő, amely még a halálban is erőt ad nekünk.
És ez a lényeg: nem tudunk meghalni, nem tudjuk elengedni, nem tudjuk megtagadni magunkat a saját erőnkből.
De látjuk olyan emberek tanúságtételeit, akik ezen isteni béke alatt állnak, ahogyan azt ott elmagyaráztam: "Az én békémet adom
nektek", és azt mondja: Ez a béke meghaladja az emberi megértést.
Ez meghaladja az emberi képességeket.
Láttunk ott olyan embereket, akik még a máglyán is énekeltek.
Ahol az oroszlánok fogyasztották őket, ott ez a béke még erősebb volt.
Ez egy energiagépezet, Isten békéje, és ugyanúgy ott van a muszlimban, mint a keresztényben, a zsidóban,
a hinduban, minden emberi lényben, de attól függ, hogy felé orientálom-e magam vagy sem.
Bele kell mennem ebbe a kísérletbe, hogy erőközpontúan éljek, ez olyan, mint egy szerződés, mint egy kézfogás, mint egy házasság.
És amíg nem veszem észre, hogy ez az energiaforrás ott van, addig mindig a békét fogom hajszolni, mindig harcolni fogok.
De én a legnagyobb üldöztetéseket élem meg, én személyesen éltem meg a keresztényüldözést több mint 25 éven keresztül,
örülök ennek közepette, szeretem a főellenségeimet, igen.
Nemrég találkoztam a főellenségemmel, aki évtizedek óta károsít engem, minden évben milliókkal, mert nagyjátékfilmeket
készítek, mindenhová követ, minden filmet követ, minden moziból, minden fesztiválról, minden boltból.
És a napokban találkoztam vele először.
A bennem lüktető békéből, ebből az erőből tudtam először szembe nézni vele, először megfogtam a vállát, azt mondtam, barátom,
most először meg akarjuk ölelni egymást, megöleltem, nem a látszat kedvéért, 20 métert sétáltam vele karonfogva, azt mondtam
neki, hogy minden tiszta köztünk, szeretlek, igen. Szeretlek.
Aztán teljesen lefagyott, ez az egész csak retorika, nem létezik, nem létezik.
Azt mondtam neki: "Az a bajod, hogy nem ismered Isten szeretetét, nem ismered a szeretetet.
Soha nem tanulták meg, hogy még a legnehezebb körülmények között is lehet szeretni.
De az a béke, ami bennem sodródik, amit évtizedek óta meglovagolok, mint egy hullámlovas, ezzel az
erővel, ami Isten készségével készségessé tesz, át tudom ölelni az embert, és akkor rám nézett.
És még órákig folytathatnám, voltak ellenségeim, több ezren, akik ma már barátok. De miért?
Mert egy energia vibrál bennem, mert elkezdtem erőorientáltan élni.
Megtaláltam ezt a titkot, és ezreknek tanítottam, és ma is emberek ezreinek tanítjuk, és ez az energia az út, az oka
annak, hogy békénk van, a béke velünk jár, elkísér minket.
Ez nem egy olyan cél, amelyet valamikor el fogunk érni.
Ez a mi induló tőkénk, a mi utunk, a mi energiánk mindenben.