Privatizirati profit – socijalizirati gubitke
Probuđeni finansijski stručnjaci, u svom početnom bijesu, prepoznali su nezakonitu špekulaciju od strane
Veliki špekulanti ili trgovci valutama često se poistovjećuju s prevarama u kazinu.
Međutim, ova jednadžba čini nepravdu prema operaterima kazina.
Za razliku od bezbrojnih velikih špekulanata, oni obično dijele manje ili veće dijelove svoje dobiti s kompanijom.
Na primjer, 50% dobiti švicarskih kazina ide direktno u osiguranje za starost i preživjele (AHV).
Mnogi veliki špekulanti, s druge strane, vješto manevriraju svojim dividendnim profitima, od kojih neki premašuju 500 miliona
švicarskih franaka, zaobilazeći kompaniju – drugim riječima, oni u potpunosti privatno i bez
poreza uživaju u svojim špekulativnim dobicima.
A sada prelazimo na suštinu: ako kasino operater bankrotira, to ostaje njegova privatna stvar.
On ne može prenijeti svoje dugove u kazinu na kompaniju u smislu:
Podijelio sam s tobom dobit, pa sada podijelimo moje spekulativne gubitke.
Inače, svaki drugi poduzetnik mogao bi reći isto. Jednaka prava za sve.
Ali to je daleko od istine. To nije slučaj za određene velike špekulante i trgovce valutama.
Mnogi takvi, nakon što su pogrešno procijenili i u tom procesu izgubili milijarde, mogu jednostavno prenijeti svoje
gubitke na društvo – drugim riječima, na nas porezne obveznike.
Ovo je i dalje praksa bezbrojnih privatnih banaka i osiguravajućih društava širom svijeta.
Sve dok nastavljaju ubirati milijarde profita od svojih spekulativnih transakcija, povećavaju svoje privatno bogatstvo;
ako, s druge strane, pretrpe milijardne gubitke, mogu ih jednostavno prenijeti na
društvo – drugim riječima, na porezne obveznike.
Njihova privatna imovina stečena nezakonito i oslobođena poreza ostaje netaknuta, zajedno s njihovim velikim platama.
U nekim slučajevima čak i bonusi ostaju zaštićeni.
Kako ne bi probudili potlačene narode iz njihovog sve nemirnijeg sna, neki političari uporno pjevaju licemjerne uspavanke.
Ove uspavanke sugeriraju građanima da će u budućim finansijskim krizama banke koje su loše spekulirale same
morati preuzeti odgovornost... zajedno sa svojim dioničarima.
Ali reći to nije isto što i učiniti.
Jer u praksi političari i dalje samo podešavaju simptome umjesto da se pozabave stvarnim kancerogenim izraslinama.
Kancerogeni izrastci su i dalje bankstari, koji zarađuju milione na platama i bonusima putem spekulativnih transakcija.
Ali bezbrojne osiguravajuće kompanije i velike korporacije, poput farmaceutskih, telekomunikacijskih, elektrodistributivnih, naučnih
i sve više i poštanskih službi, poljoprivrede itd., rade isto.
Nijedan od njih ne spekulira vlastitim novcem, već javnim novcem.
I time oni iznova rasipaju veliko javno bogatstvo.
Nakon toga im nedostaje potreban osnovni kapital, tj. kapital iz vlastitih sredstava, da nadoknade svoje spekulativne gubitke.
Vlasnici privatnih banaka, koji ostvaruju milijarde profita našim javnim novcem – prvenstveno kroz spekulativne dobitke –
sve više posuđuju naša sredstva po negativnim kamatnim stopama.
Može se samo zapitati: Koliko smo mi zapravo glupi? I još koliko dugo?
Kada ćemo konačno držati sve ove multimilionerske špekulante odgovornima samo za njihove špekulativne dugove?
Porezni obveznici samo slijepo spašavaju takve prekršioce jer nemaju pojma šta rade.
Cijeli monetarni sistem je ljudima predstavljen na tako kompliciran način da više ne
mogu razaznati ni najjednostavnije prevare.
Svaki kritičar koji opisuje bankarske, osiguravajuće i slične spekulativne transakcije kao skandalozne ili čak kriminalne, u
pravu je sve dok uključeni nastavljaju privatizirati svoje profite, a gubitke prebacivati na
društvo, te čak zadržavati svoje ogromne plaće i bonuse.
Ovom skandaloznom praksom bankari su doveli svijet na rub katastrofe.
I nastavit će to raditi sve dok se narod ne digne i ne zatraži da se gubici koje su prouzrokovali
bankarski špekulanti nadoknade isključivo od samih operatera.
Isto važi i za sve slične spekulativne i redistributivne poslovne modele.
U vrlo kratkom roku na ovaj način bi se prikupile milijarde, a građani koji su ranije bili prevareni bili bi mnogo bolje.
Ali naši takozvani sistemi sigurnosti sami blokiraju svaku ispravku.
Kako to? Vrlo jednostavno: tolerisanjem ilegalnih, tajnih mreža, tj. uzajamno korisnih
međuzavisnosti između kontrolora i onih koji se kontroliraju.
Većina šuti o ovoj sveprisutnoj korupciji jednostavno zato što o njoj nije dovoljno informisana ili se
jednostavno pomirila s njom, iako je njena stalna žrtva.
A ta šutnja, zauzvrat, potiče prevarene ljude da izazovu još veću pohlepu među špekulantima u
vladi, poslovnom sektoru, osiguravajućim društvima itd.
Ove elite, od kojih su neke vrlo stare, dodatno su ohrabrene bespomoćnom šutnjom naroda da nastave svoju
privatizacijsku prevaru i čak je prošire u smjeru ukidanja gotovine, negativnih kamatnih stopa itd.
Izuzetno lukava privatizacija profita i socijalizacija gubitaka već decenijama je dio našeg svakodnevnog života.
Usred sve većih finansijskih briga, zaboravili smo da je u ustavnim državama poput naše, nije bilo tako
davno, bilo uobičajeno da se na odgovornost pozivaju samo oni koji su za to odgovorni.
Krivični sudovi mogu izreći kazne zatvora do 10 godina.
Porezni obveznici će morati snositi krivicu za sve ovo ludo loše upravljanje sve dok ne uspiju prebaciti
teret duga na one koji su za njega zaista odgovorni.
Ako to ne učine, nacije će sa stopostotnom sigurnošću juriti pravo u sljedeći dugovni ponor.
I svaka vlada na svijetu ovo zna sa sigurnošću.
Ipak, sve ovo i mnogo više se prihvata bez pitanja.
Naš svijet je pod egzistencijalnom prijetnjom sa svih strana zbog tehnologija koje su neprijateljske prema životu, subvencija,
privatizacije i mnogih drugih oblika lošeg upravljanja.
Dani nisu bili dovoljni da se opišu svi ovi katastrofalni sistemi redistribucije.
Stoga je krajnje vrijeme da probudimo uspavane i medijski omamljene ljude, kako bi se oslobodili dugova
koji su im nezakonito nametnuti i vratili teret duga na glave onih koji su zaista odgovorni za njega!