Privatizace zisků - socializace ztrát
Probuzení finanční odborníci ve svém počátečním hněvu uznali, že nelegální spekulace ze strany
spekulanti nebo obchodníci s měnami jsou často přirovnáváni k hazardním hrám v kasinu.
Tato rovnice však provozovatelům kasin křivdí.
Na rozdíl od nesčetných velkých spekulantů se zpravidla dělí se společností o menší či větší podíly na zisku.
Například 50 % výher ze švýcarských kasin plyne přímo do systému starobního a pozůstalostního pojištění AHV.
Na druhou stranu mnoho velkých spekulantů obratně manévruje se svými dividendovými zisky ve výši až přes 500 milionů
CHF kolem společnosti - jinými slovy, užívají si svých spekulativních zisků zcela soukromě a bez zdanění.
A nyní se dostáváme k podstatě věci: pokud provozovatel kasina zkrachuje, zůstává to výhradně soukromou záležitostí.
Své dluhy z kasina nemůže přenést na společnost ve smyslu regresu:
Dal jsem vám podíl na svých ziscích, tak se podělme i o mé spekulativní ztráty.
Totéž může říct každý druhý podnikatel. Stejná práva pro všechny.
Ale zdaleka ne. Ne tak u některých velkých spekulantů a obchodníků s měnami.
Mnozí z tohoto druhu mohou své ztráty jednoduše přenést na společnost - tedy nás, daňové poplatníky
- pokud spekulovali a vydělali při tom miliardy.
Takto stále postupuje nespočet soukromých bank a pojišťoven po celém světě.
Dokud mají ze svých spekulativních transakcí miliardové zisky, zvyšují svůj soukromý majetek; pokud naopak
mají miliardové ztráty, mohou je jednoduše přenést na společnost - tj. na daňové poplatníky.
Jejich nezdaněný soukromý majetek zůstává nedotčen, stejně jako jejich vysoké platy.
V některých případech zůstávají chráněny i bonusy.
Proto, aby neprobudili pošramocený lid z jeho stále neklidnějšího spánku, zpívají někteří politici
čas od času pokrytecké chvalozpěvy na dobrou noc.
Tyto ukolébavky občanům naznačují, že v případě budoucích finančních krizí budou muset spekulující
banky spolu se svými akcionáři nést odpovědnost samy.
Ještě je však před námi dlouhá cesta.
V praxi se politici stále zabývají pouze symptomy, místo aby řešili skutečnou rakovinu.
Rakovinným nádorem jsou stále banksteři, kteří pobírají své mnohamilionové platy a
odměny prostřednictvím spekulativních transakcí.
Ale totéž dělá nespočet pojišťoven a velkých společností, jako jsou farmaceutické, telekomunikační, dodavatelé
elektřiny, věda, stále častěji také pošta, zemědělství atd. atd.
Všichni spekulují nikoli se svými penězi, ale s penězi občanů.
Přitom opakovaně spekulují s velkým národním bohatstvím.
Pak jim chybí potřebný základní kapitál, tj. vlastní kapitál, aby mohly kompenzovat své chyby ve spekulaci.
Soukromí vlastníci bank, kteří generují miliardové zisky z peněz našich občanů - především díky spekulativním ziskům - si
stále častěji půjčují naše peníze i za záporné úrokové sazby.
Člověk si vlastně může jen položit otázku: Jak moc jsme vlastně hloupí? A jak dlouho ještě?
Kdy konečně pohnáme všechny tyto mnohamilionové spekulanty k odpovědnosti jen za jejich spekulativní dluhy?
Daňoví poplatníci prostě slepě zachraňují takové provinilce, protože si neuvědomují, co dělají.
Celý peněžní systém je lidem předkládán tak složitým způsobem, že už nedokážou prohlédnout ani ty nejjednodušší podvody.
Každý kritik, který označuje bankovnictví, pojišťovnictví a podobné spekulativní transakce za skandální nebo dokonce zločinné,
má proto pravdu, pokud jejich provozovatelé pokračují v privatizaci svých zisků a přenášejí své ztráty na společnost,
a dokonce si ponechávají své obrovské platy a odměny.
Tímto skandálním postupem přivedli bankéři svět na pokraj propasti.
A budou to dělat tak dlouho, dokud se proti nim nepostaví lidé a nebudou požadovat, aby ztráty
bankovních spekulantů hradili výhradně jejich provozovatelé.
Totéž platí pro všechny podobné obchodní modely spekulace a redistribuce.
V krátké době by se tímto způsobem vybralo několik miliard eur a občané, kteří byli dosud podváděni, by se měli mnohem lépe.
Naše vlastní takzvané bezpečnostní systémy však brání i sebemenšímu pokusu o nápravu.
Jak je to možné? Jednoduše: tolerováním nezákonných, tajných sítí, tj. vzájemně
výhodných závislostí mezi ovládajícími a ovládanými.
Většina lidí také mlčí tváří v tvář tomuto všudypřítomnému pocitu, protože o něm není dostatečně informována nebo je
prostě rezignovaná, přestože je trvalou obětí tohoto pocitu.
Podvedené národy pak svým mlčením vyvolávají ještě větší chtivost spekulantů ve vládních, obchodních a pojišťovacích kruzích atd.
Tyto elity, z nichž některé jsou již velmi staré, jsou bezmocným mlčením lidu povzbuzovány k tomu, aby pokračovaly ve
svém privatizačním podvodu, a dokonce jej rozšířily směrem ke zrušení hotovosti, záporným úrokovým sazbám atd.
Mimořádně mazaná privatizace zisků a socializace ztrát je součástí našeho každodenního života již desítky let.
Kvůli stále rostoucím starostem o peníze lidé zapomněli, že ještě nedávno bylo v ústavních státech, jako je ten náš, běžnou praxí
hnát k odpovědnosti pouze ty, kteří za to nesou odpovědnost.
Trestní soudy mohou uložit trest odnětí svobody až na 10 let.
Daňoví poplatníci budou muset nést odpovědnost za toto šílené špatné hospodaření, dokud neotočí kolo
dluhů zpět na hlavy těch, kteří je skutečně způsobili.
Pokud to neudělají, budou se státy se stoprocentní jistotou řítit přímo do další dluhové propasti.
A každá vláda na světě to jistě ví.
To vše a mnohem více je však přijímáno se souhlasem.
Náš svět je ze všech stran existenčně ohrožen život ohrožujícími technologiemi, dotacemi,
privatizací a mnoha dalšími špatnými systémy řízení.
dny nestačily k popisu všech těchto katastrofických přerozdělovacích systémů.
Je proto nejvyšší čas probudit spící a mediálně zaslepený lid, aby se mohl zbavit dluhů, které mu byly
nezákonně uloženy, a vrátit břemeno dluhů zpět na hlavy všech skutečných znečišťovatelů samotných!