Privatizirati dobit – socijalizirati gubitke
Probuđeni financijski stručnjaci, u svom početnom bijesu, prepoznali su nezakonitu špekulaciju od strane
Veliki špekulanti ili trgovci valutama često se poistovjećuju s prevarama u kasinu.
Međutim, ova jednadžba čini nepravdu kasino operaterima.
Za razliku od bezbrojnih velikih špekulanata, oni obično dijele manje ili veće dijelove svoje dobiti s tvrtkom.
Na primjer, 50% dobiti švicarskih kasina ide izravno u osiguranje za starost i preživjele (AHV).
Mnogi veliki špekulanti, s druge strane, vješto manevriraju svojim dividendnim dobicima, od kojih neki premašuju 500 milijuna
švicarskih franaka, zaobilazeći tvrtku – drugim riječima, svoje špekulativne dobitke uživaju potpuno privatno i bez poreza.
A sada prelazimo na suštinu: ako kasino operater bankrotira, to ostaje njegova privatna stvar.
On ne može prenijeti svoje dugove u kasinu na tvrtku u smislu:
Podijelio sam s tobom dobit, pa sada podijelimo moje spekulativne gubitke.
Inače bi svaki drugi poduzetnik mogao reći isto. Jednaka prava za sve.
Ali to je daleko od istine. To nije slučaj za određene velike špekulante i trgovce valutama.
Mnogi takvi, nakon što su pogrešno procijenili i u tom procesu izgubili milijarde, mogu jednostavno prebaciti svoje
gubitke na društvo – drugim riječima, na nas porezne obveznike.
Ovo je i dalje praksa bezbrojnih privatnih banaka i osiguravajućih društava diljem svijeta.
Sve dok nastavljaju ubirati milijarde profita od svojih spekulativnih transakcija, povećavaju svoje privatno bogatstvo;
ako, s druge strane, pretrpe milijardne gubitke, mogu ih jednostavno prenijeti na društvo – tj. na porezne obveznike.
Njihova neoprano stečena privatna imovina oslobođena poreza ostaje netaknuta, zajedno s njihovim velikim plaćama.
U nekim slučajevima čak i bonusi ostaju zaštićeni.
Kako ne bi probudili potlačene narode iz njihovog sve nemirnijeg sna, neki političari neprestano pjevaju licemjerne uspavanke.
Ove uspavanke sugeriraju građanima da će u budućim financijskim krizama banke koje su loše špekulirale morati
preuzeti odgovornost same... zajedno sa svojim dioničarima.
Ali reći to nije isto što i učiniti.
Jer u praksi političari i dalje samo podešavaju simptome umjesto da se uhvate u koštac s pravim karcinogenim izraslinama.
Kancerogeni izrastci su i dalje bankstari, koji zarađuju milijune na plaćama i bonusima putem spekulativnih transakcija.
Ali bezbrojne osiguravajuće kuće i velike korporacije, poput farmaceutskih, telekomunikacijskih, elektroprivrednih, znanstvenih
i sve više i poštanskih službi, poljoprivrede itd., čine isto.
Nijedan od njih ne ulaže vlastitim novcem, nego javnim novcem.
I time oni neprestano rasipaju veliku količinu javnog bogatstva.
Nakon toga im nedostaje potreban temeljni kapital, tj. vlasnički kapital, da nadoknade svoje spekulativne gubitke.
Vlasnici privatnih banaka, koji s našim javnim novcem ostvaruju milijarde profita – prvenstveno kroz spekulativne dobitke –
sve više posuđuju naša sredstva po negativnim kamatnim stopama.
Može se samo zapitati: Koliko smo zapravo glupi? I koliko će ovo još trajati?
Kada ćemo napokon držati sve te multimilijunerske špekulante odgovornima samo za njihove špekulativne dugove?
Porezni obveznici samo slijepo spašavaju takve prijestupnike jer nemaju pojma što rade.
Cijeli monetarni sustav predstavljen je ljudima na tako kompliciran način da više ne
mogu razaznati ni najjednostavnije prijevare.
Svaki kritičar koji bankarske, osiguravajuće i slične spekulativne transakcije opisuje kao skandalozne ili čak
kriminalne stoga je u pravu sve dok uključeni nastavljaju privatizirati svoje dobiti, a gubitke prebacivati na
društvo, a pritom zadržavaju svoje ogromne plaće i bonuse.
Ovom skandaloznom praksom bankari su doveli svijet na rub katastrofe.
I nastavit će to činiti sve dok se narod ne digne i ne zatraži da se gubici koje su prouzročili bankarski
špekulanti nadoknade isključivo od samih operatera.
Isto vrijedi i za sve slične spekulativne i redistributivne poslovne modele.
U tren oka na ovaj bi način prikupljene milijarde, a građani koji su prethodno bili prevareni bili bi puno bolje.
Ali naši takozvani sigurnosni sustavi sami blokiraju svaku ispravku.
Kako to? Vrlo jednostavno: tolerirajući ilegalne, tajne mreže, tj. uzajamno korisne
međuzavisnosti između kontrolora i onih koji se kontroliraju.
Većina šuti o ovoj sveprisutnoj korupciji jednostavno zato što o njoj nije dovoljno informirana ili se
jednostavno pomirila s njom, iako je njezina stalna žrtva.
A ta šutnja, zauzvrat, potiče prevarene narode da izazovu još veću pohlepu među špekulantima u vladi,
poslovnim krugovima, osiguravajućim društvima itd.
Ove elite, od kojih su neke vrlo stare, dodatno su ohrabrene bespomoćnom šutnjom naroda da nastave svoju
privatizacijsku prijevaru i čak je prošire u smjeru ukidanja gotovine, negativnih kamatnih stopa itd.
Izuzetno lukava privatizacija dobiti i socijalizacija gubitaka već desetljećima je dio našeg svakodnevnog života.
Usred sve većih financijskih briga zaboravili smo da je u ustavnim državama poput naše prije samo kratkog vremena bilo uobičajeno
pozivati na odgovornost samo one koji su za to odgovorni.
Kazneni sudovi mogu izreći kazne zatvora do 10 godina.
Porezni obveznici će morati snositi krivnju za svu ovu ludu zlouporabu, sve dok ne usmjere
kotač duga natrag prema pravim počiniteljima.
Ako to ne učine, nacije će sa stopostotnom sigurnošću juriti ravno prema sljedećem dugovnom provaljku.
I svaka vlada na svijetu to zna sa sigurnošću.
Ipak, sve ovo i još mnogo toga prihvaća se bez pitanja.
Naš svijet je pod egzistencijalnom prijetnjom sa svih strana zbog tehnologija neprijateljskih prema životu, subvencija,
privatizacije i mnogih drugih oblika lošeg upravljanja.
Dani nisu bili dovoljni da se opišu svi ti katastrofalni sustavi redistribucije.
Stoga je krajnje vrijeme da probudimo uspavane i medijski otupjele ljude, kako bi se oslobodili dugova koji
su im nezakonito nametnuti i vratili teret duga na glave onih koji su za njega doista odgovorni!