Privatizáljuk a nyereséget - szocializáljuk a veszteséget
A felébredt pénzügyi szakértők kezdeti dühükben elismert, illegális spekulációra tették fel a
a spekulánsokat vagy a devizakereskedőket gyakran a kaszinószerencsejátékkal vetik össze.
Ez az egyenlet azonban igazságtalanságot okoz a kaszinóüzemeltetőknek.
A számtalan nagy spekulánssal ellentétben ők általában kisebb-nagyobb mértékben osztoznak a nyereségből a vállalattal.
Például a svájci kaszinónyeremények 50%-a közvetlenül az AHV öregségi és túlélő
hozzátartozói biztosítási rendszerébe folyik be.
Sok nagy spekuláns viszont ügyesen manőverezi el az akár 500 millió svájci frankot meghaladó osztaléknyereségét a
vállalat mellett - más szóval, teljesen magánjelleggel és adómentesen élvezik spekulatív nyereségüket.
És most jön a lényeg: ha egy kaszinóüzemeltető csődbe megy, az kizárólag magánügy marad.
Nem háríthatja át a kaszinó tartozásait a vállalatra a visszkereseti jog értelmében:
Részesedést adtam a nyereségemből, úgyhogy osszuk meg a spekulatív veszteségeimet is.
Minden más vállalkozó is elmondhatná ugyanezt. Egyenlő jogok mindenkinek.
De távolról sem. Nem így egyes nagy spekulánsok és devizakereskedők.
Sokan ebből a fajtából egyszerűen átháríthatják a veszteségüket a társadalomra - azaz ránk, adófizetőkre
-, ha már spekuláltak és milliárdokat kerestek ezzel.
Ez a gyakorlat még mindig a világ számtalan magántulajdonban lévő bankjának és biztosítótársaságának gyakorlata.
Amíg milliárdos nyereséget termelnek spekulatív ügyleteikből, addig növelik magántulajdonukat; ha viszont
milliárdos veszteséget termelnek, akkor ezt egyszerűen átháríthatják a társadalomra, azaz az adófizetőkre.
Adómentes magánvagyonuk és nagy fizetéseik érintetlenül maradnak.
Egyes esetekben még a bónuszok is védettek maradnak.
Hogy ne ébresszék fel az összezúzott népet egyre nyugtalanabb álmából, egyes politikusok ezért időről
időre képmutató jóéjszakai himnuszokat énekelnek.
Ezek az altatódalok azt sugallják a polgároknak, hogy a jövőbeni pénzügyi válságok esetén a spekulatív bankoknak maguknak
kell majd elviselniük a balhét... a részvényeseikkel együtt.
De még hosszú út áll előttünk.
A gyakorlatban a politikusok még mindig csak a tüneteket bütykölgetik, ahelyett,
hogy a valódi rákos megbetegedést kezelnék.
A rákos daganatok még mindig a bankárok, akik spekulatív ügyletek révén gyűjtik be több
millió dolláros fizetésüket és bónuszukat.
De számtalan biztosítótársaság és nagyvállalat, például a gyógyszeripar, a távközlés, az áramszolgáltatás, a tudomány,
egyre inkább a posta, a mezőgazdaság stb. stb. is ugyanezt teszi.
Mindannyian nem a saját pénzükkel, hanem az emberek pénzével spekulálnak.
És ezzel ismételten elspekulálják a nemzeti vagyon nagy részét.
Ilyenkor nincs meg a szükséges részvénytőke, azaz saját tőke, hogy kompenzálni tudják a spekulációs hibáikat.
A magánbanktulajdonosok, akik milliárdos profitot termelnek a mi népünk pénzéből - főként spekulatív nyereséggel - egyre inkább
kölcsönveszik a pénzünket, akár negatív kamatlábak mellett is.
Valójában csak azt kérdezhetjük magunktól: mennyire vagyunk valójában hülyék? És még meddig?
Mikor fogjuk végre ezeket a sokmilliós spekulánsokat felelősségre vonni kizárólag a spekulatív adósságaikért?
Az adófizetők csak azért mentik ki vakon az ilyen rosszcselekedeteket elkövetőket, mert
nincsenek tisztában azzal, hogy mit tesznek.
Az egész monetáris rendszert olyan bonyolult módon mutatták be az embereknek, hogy már a
legegyszerűbb átveréseken sem képesek átlátni.
Minden kritikusnak, aki a banki, biztosítási és hasonló spekulatív ügyleteket botrányosnak vagy akár bűnözőnek nevezi,
igaza van tehát mindaddig, amíg üzemeltetőik folytatják a nyereség privatizálását, miközben a veszteségeket a társadalomra hárítják,
sőt, még hatalmas fizetésüket és bónuszukat is megtartják.
Ezzel a botrányos gyakorlattal a bankárok a szakadék szélére sodorták a világot.
És mindaddig így is fognak tenni, amíg az emberek fel nem lázadnak ellenük, és nem követelik, hogy a
banki spekulánsok által elszenvedett veszteségeket kizárólag a bankok üzemeltetői térítsék meg.
Ugyanez vonatkozik minden hasonló spekulációs és újraelosztási üzleti modellre.
Rövid időn belül több milliárd eurót lehetne így beszedni, és az eddig becsapott polgárok sokkal jobban járnának.
De a saját úgynevezett biztonsági rendszereink még a legkisebb korrekciós kísérletet is elbarikádozzák.
Hogyan lehetséges ez? Egész egyszerűen: a törvénytelen, titkos hálózatok, azaz az irányítók és az irányítottak
közötti kölcsönösen kedvező kölcsönös függőségek eltűrésével.
A többség hallgat ezzel a mindenütt jelenlévő érzéssel szemben, mert nem eléggé tájékozott, vagy egyszerűen csak beletörődik,
annak ellenére, hogy állandó áldozatai ennek az érzésnek.
És az ilyen hallgatás révén a megtévesztett népek viszont még nagyobb sóvárgásra adnak okot a spekulánsok körében a
kormányzatban, az üzleti és biztosítási körökben és így tovább.
Ezeket az eliteket, akik közül néhányan már nagyon öregek, az emberek tehetetlen hallgatása arra bátorítja, hogy
folytassák a privatizációs csalást, sőt, hogy kiterjesszék azt a készpénz eltörlése, a negatív kamatlábak stb. irányába.
A nyereség rendkívül ravasz privatizációja és a veszteségek társadalmasítása évtizedek óta mindennapi életünk része.
Az egyre növekvő pénzgondok elfeledtették az emberekkel, hogy nem is olyan régen, az olyan jogállamokban, mint a miénk, az volt
a bevett gyakorlat, hogy csak a felelősöket vonták felelősségre.
A büntetőbíróságok akár 10 évig terjedő szabadságvesztést is kiszabhatnak.
Az adófizetőknek kell majd viselniük a felelősséget mindezért az őrült rossz gazdálkodásért, mindaddig, amíg nem terelik
vissza az adósságkereket azok fejére, akik valójában okozták.
Ha nem teszik, a nemzetek 100%-os bizonyossággal egyenesen a következő adósságszakadék felé fognak száguldani.
És ezt a világ minden kormánya biztosan tudja.
Mindazonáltal mindezt és még sok mást is jóváhagyással fogadnak.
Világunkat minden oldalról egzisztenciálisan fenyegetik az életveszélyes technológiák, a szubvencionálás,
a privatizáció és sok más rossz irányítási rendszer.
napok nem voltak elegendőek ahhoz, hogy leírják ezeket a katasztrofális újraelosztási rendszereket.
Éppen itt az ideje tehát, hogy felébresszük az alvó és a média által elvakított embereket, hogy lerázhassák magukról a
jogtalanul rájuk rótt adósságokat, és az adósság terheit egyedül a valódi szennyezők fejére hárítsák vissza!