Privatizacija dobičkov - socializacija izgub
V svojem začetnem besu so prebujeni finančni strokovnjaki postavili priznane, nezakonite špekulacije, ki jih
špekulante ali trgovce z valutami pogosto enačijo z igrami na srečo v igralnici.
Vendar je ta enačba upravljavcem igralnic krivična.
V nasprotju z neštetimi velikimi špekulanti si z družbo običajno delijo manjše ali večje deleže dobička.
Na primer, 50 % švicarskih igralniških dobitkov se steka neposredno v sistem starostnega in družinskega zavarovanja AHV.
Po drugi strani pa številni veliki špekulanti spretno manevrirajo s svojimi dividendnimi dobički v višini do več kot 500
milijonov CHF mimo podjetja - z drugimi besedami, svoje špekulativne dobičke uživajo povsem zasebno in neobdavčeno.
In zdaj je treba preiti na podrobnosti: če gre upravljavec igralnice v stečaj, to ostaja izključno zasebna zadeva.
Svojih igralniških dolgov ne more prenesti na podjetje v smislu regresa:
Dala sem vam delež svojih dobičkov, zato si delimo tudi moje špekulativne izgube.
Enako bi lahko rekel vsak drugi podjetnik. Enake pravice za vse.
A daleč od tega. Ne velja to za nekatere velike špekulante in trgovce z valutami.
Številni pripadniki te vrste lahko svoje izgube preprosto prenesejo na družbo, tj. na nas, davkoplačevalce,
če so špekulirali in pri tem zaslužili milijarde.
To je še vedno praksa neštetih bank in zavarovalnic v zasebni lasti po vsem svetu.
Dokler imajo s svojimi špekulativnimi transakcijami milijardne dobičke, povečujejo svojo zasebno lastnino; če
pa imajo milijardne izgube, jih lahko preprosto prenesejo na družbo, tj. na davkoplačevalce.
Njihovo neobdavčeno zasebno premoženje in visoke plače ostanejo nedotaknjeni.
V nekaterih primerih so zaščiteni celo bonusi.
Da ne bi zbudili potolčenega ljudstva iz vse bolj nemirnega spanca, nekateri politiki
občasno hinavsko pojejo himne za lahko noč.
Te uspavanke državljanom sugerirajo, da bodo v primeru prihodnjih finančnih kriz morale špekulirajoče banke
skupaj s svojimi delničarji prevzeti odgovornost same.
Vendar je pred nami še dolga pot.
V praksi politiki še vedno le odpravljajo simptome, namesto da bi se lotili resničnega raka.
Rakavi tumorji so še vedno bankirji, ki svoje večmilijonske plače in bonuse pobirajo s špekulativnimi posli.
Enako pa počnejo tudi neštete zavarovalnice in velika podjetja, kot so farmacija, telekomunikacije, oskrba z električno
energijo, znanost, vse bolj tudi pošta, kmetijstvo itd. itd.
Vsi ne špekulirajo s svojim denarjem, temveč z denarjem ljudi.
S tem pa tudi vedno znova špekulirajo z velikim delom nacionalnega bogastva.
Nato nimajo potrebnega delniškega kapitala, tj. lastniškega kapitala, da bi lahko nadomestile svoje špekulacijske napake.
Lastniki zasebnih bank, ki z denarjem naših ljudi ustvarjajo milijardne dobičke - predvsem s
špekulativnimi dobički -, si vse pogosteje izposojajo naš denar tudi po negativnih obrestnih merah.
Pravzaprav se lahko samo vprašamo: kako neumni smo v resnici? In kako dolgo še?
Kdaj bomo vse te večmilijonske špekulante končno poklicali na odgovornost za njihove špekulativne dolgove?
Davkoplačevalci še naprej slepo rešujejo takšne kršitelje, ker se ne zavedajo, kaj počnejo.
Celoten monetarni sistem je ljudem predstavljen na tako zapleten način, da ne morejo več videti niti najpreprostejših prevar.
Vsak kritik, ki bančne, zavarovalniške in podobne špekulativne posle označuje za škandalozne ali celo kriminalne, ima torej prav,
dokler njihovi upravljavci še naprej privatizirajo svoje dobičke, izgube pa prenašajo na družbo
in celo ohranjajo svoje visoke plače in bonuse.
S to škandalozno prakso so bankirji pripeljali svet na rob prepada.
To bodo počeli, dokler se jim ljudje ne bodo uprli in zahtevali, da izgube bančnih
špekulantov povrnejo izključno njihovi upravljavci.
Enako velja za vse podobne poslovne modele špekulacij in redistribucije.
Na ta način bi v kratkem času zbrali več milijard evrov, državljani, ki so bili doslej
ogoljufani, pa bi bili v veliko boljšem položaju.
Toda naši lastni tako imenovani varnostni sistemi preprečujejo tudi najmanjši poskus popravka.
Kako je to mogoče? Preprosto: z dopuščanjem nezakonitih, tajnih mrež, tj. vzajemno ugodnih
soodvisnosti med upravljavci in nadzorovanimi.
Večina tudi molči pred tem vseprisotnim občutkom, ker o njem ni dovolj obveščena ali pa se
preprosto sprijazni, čeprav so stalne žrtve tega občutka.
S takšnim molkom pa prevarani narodi vzbudijo še večjo požrešnost med špekulanti v
vladnih, poslovnih in zavarovalniških krogih itd.
Te elite, med katerimi so nekatere že zelo stare, nemočni molk ljudi spodbuja, da nadaljujejo svojo
privatizacijsko prevaro in jo celo širijo v smeri odprave gotovine, negativnih obrestnih mer itd.
Izjemno spretna privatizacija dobičkov in socializacija izgub je že desetletja del našega vsakdana.
Zaradi vedno večjih skrbi za denar so ljudje pozabili, da je bilo še pred kratkim v ustavnih državah,
kot je naša, običajno, da so odgovarjali le odgovorni.
Kazenska sodišča lahko izrečejo kazen do 10 let zapora.
Davkoplačevalci bodo morali prevzeti odgovornost za vse to noro slabo upravljanje, dokler ne bodo vrgli kolesa
dolga nazaj na glave tistih, ki so ga v resnici povzročili.
Če tega ne bodo storili, bodo države s 100-odstotno gotovostjo krenile proti naslednjemu dolžniškemu breznu.
To zagotovo vedo vse vlade na svetu.
Vse to in še veliko več pa je sprejeto z odobravanjem.
Naš svet z vseh strani eksistenčno ogrožajo življenjsko nevarne tehnologije, subvencioniranje,
privatizacija in številni drugi sistemi slabega upravljanja.
dni ni bilo dovolj, da bi opisali vse te katastrofalne sisteme redistribucije.
Zato je skrajni čas, da prebudimo speče in medijsko zaslepljene ljudi, da se otresejo dolgov, ki so jim bili nezakonito naloženi,
in da breme dolga vrnemo na glave vseh resničnih onesnaževalcev!