Elinluovuttajien yksipuolinen rekrytointi
Elinluovutuskortissa voi olla seuraava maininta: Kyllä, annan luvan poistaa elimiä ja kudoksia kehostani sen
jälkeen, kun kuolemani on lääketieteellisesti todettu.
Tutkimusten mukaan kuitenkin noin kolmannes Saksan väestöstä olettaa, että termi kuolema viittaa
sydänkuolemaan ja siihen liittyviin oireisiin, kuten kuolinjälkiin, kuolonkankeuteen ja mätänemisprosessiin.
Siirto voidaan kuitenkin tehdä vain tuoreisiin elimiin.
Seuraavassa on lyhyt ote ÄPOL-yhdistyksen Swiss Medical Journalissa vuonna 2019 julkaisemasta kirjasta Five
reasons in favor of banning organ donation at the end of life:
Kuolleiden aivojen omaavissa ihmisissä on monia elämän merkkejä.
Kunhan niitä tuuletetaan ja ruokitaan, ne säätelevät ruumiinlämpöä, torjuvat infektioita ja parantavat haavoja.
Aivokuolleet lapset kasvavat ja saavuttavat murrosiän, ja raskaana olevat aivokuolleet naiset
voivat synnyttää terveitä lapsia keisarinleikkauksella.
Elinluovuttaja on siis kuoleva henkilö.
Hän on siis yhä elossa!
Viralliset elimet, kuten BZgA, liittovaltion terveyskasvatuskeskus, ilmoittavat
toisaalta, että ihmiset ovat jo kuolleet,
jos vain olennaiset osat aivoista eivät enää toimi - ja aivot ovat vain pieni osa koko ihmistä.
Vastaavassa tiedotusmateriaalissa ne esittävät elin- ja kudossiirtojen ja niiden toteuttamisen
oletettavasti myönteiset näkökohdat yksipuolisesti.
Ne mainostavat antamalla lahjoittajille mahdollisuuden tehdä perusteltu päätös.
Mutta miten luovuttaja voi tehdä perustellun päätöksen niin kauan kuin hän ei ole tietoinen
aivokuolemaan liittyvistä lääketieteellisistä seikoista?
Näyttää siltä, että elinluovutuksen yksipuolista edistämistä käytetään tarkoituksellisena markkinointistrategiana.