"Uneori mă simt ca un trădător,
pe de altă parte există această presiune incredibilă în mine
de a vă povesti toate experiențele din ultimii ani ..."
Bună, eu sunt Loisa.
Îmi iubesc viața.
Într-o zi caldă de vară a lunii iulie, medicii și medicii şefi îmi impun în comun
să-mi înlăture ochiul stâng.
O mărturie de Loisa Sasek
Acest apel este răspunsul întregii comunități medicale
la cele întâmplate cu puțin timp în urmă.
Termenul pentru înlăturarea ochiului meu -
Cum lucrează industria farmaceutică și medicina
[Înainte de apel]
Cu fiecare treaptă a scării pe care păşesc imaginea în faţa ochilor devine aproape neagră:
„Vă rog, puteţi încetini un pic?” îl întreb pe doctor,
care se grăbește în fața mea către sala de examinare.
"După cum știți, nu am avut voie să mănânc sau să beau nimic astăzi".
Dar doctorul nu mă aude și a dispărut deja printr-o ușă.
Limba mi se lipește de cerul gurii.
Tocmai vin dintr-o sală de așteptare foarte aglomerată,
pentru o operație la care am fost înregistrată de medici fără a fi întrebată.
A trebuit să vin la această operație de urgență
dimineața devreme, pe stomacul gol, la trei ore de acasă,
unde medicii vor să transplanteze o cornee donată la ochiul meu stâng.
Nimeni nu m-a întrebat dacă vreau asta.
Fără această operație urmează să pierd ochiul stâng
în timp foarte scurt într-un mod foarte dureros. Când spun „Nu” acestei operații,
spre surprinderea absolută a profesoarei și a doctorului prezent,
decizia mea nu este luată în niciun caz în serios - operația trebuie să fie efectuată.
În timp ce doamna medic șef se ridică și părăsește camera, o întreb: „Îmi porunciţi?”
- mergând spre ușă, ea spune cu un zâmbet: „Da, vă poruncesc.”
„Mulțumesc, dar nu mă supun”, răspund cu o voce prietenoasă.
Prin urmare, profesoara se întoarce scurt
către medicul asistent și indică nota de aprobare a operației,
ca el să se asigure că semnez aceasta. Nu scrie nimic în această notă despre
faptul că s-ar putea să orbesc la ochiul stâng în timpul acestei operații,
că pupila ar putea îngheța şi că ar trebui să repet această
operație de transplant cel puțin o dată sau de două ori.
Faptul că trebuie să iau picături și medicamente
pentru o perioadă nedeterminată după operație pentru a evita respingerea,
de asemenea, nu este scris pe această hârtie,
sau că riscul de respingere a corneei donate către ochiul meu extrem de inflamat
e un risc foarte mare. De asemenea, nu scrie că operația
ar putea duce la o sângerare care nu mai poate fi oprită sau că în timpul operației
se poate decide spontan să îndepărteze alte lucruri din ochiul meu,
cum ar fi irisul sau umoarea vitroasă.
Pentru cei ce nu o cunosc, aceasta este umoarea vitroasă.
Dar mă informasem despre toate aceste complicații în weekend
și i-am spus asta profesoarei.
Ea a trebuit să confirme totul sau chiar să accentueze asta.
Tânărul medic asistent încearcă cu toată puterea să mă convingă
să fac această operație. Dumnezeu vrea să fac această operație -
exact asta a spus şi profesoara în urmă cu câteva minute.
Când toată forţa lui de convingere
nu mă poate face să semnez, el spune că, în caz contrar, ochiul îmi va putrezi
și că oricum va trebui chiuretat anevoios. Simt că ameţesc.
„Majoritatea oamenilor nu își dau seama că sistemul medical de astăzi
este construit în întregime pe frică ...
Când mă gândesc la cât de puțin știam cu adevărat
și cât de des am speriat pacientul ca să facă ceea ce credeam eu că trebuia făcut -
nici nu ar trebui să mă gândesc la asta - frica și banii sunt gemeni
[5 luni înainte]
Am fost la cumpărături și doctoriţa mea de familie
a văzut că ochiul îmi era înroşit.
Îngrijorată, mi-a reproşat din responsabilitate medicală
de ce nu am apelat la ea chiar de la început …
Apoi a cumpărat la farmacie picături pentru ochi
care pot fi obținute doar cu legitimaţie de medic.
I-am spus farmacistei și medicului:
„Ce se întâmplă dacă efectele secundare mă lovesc?”
Farmacista doar a râs: „Nu vă faceți griji, aveți doctoriţa cu dumneavoastră!”
Dar senzația mea de neliniște s-a intensificat când am mai văzut
şi inscripția „Novartis” pe medicație.
[Retrospectivă la copilăria mea] În fiecare zi auzeam la radio ştirea
ce profituri a obținut Novartis, așa că l-am întrebat pe tata: „Ce este Novartis?”
Tatăl meu a explicat în termeni simpli că industria farmaceutică de fapt nu ar trebui
să câștige bani din boli ... Căci vor să vândă tot MAI MULTE medicamente
pentru a se ÎMBOGĂŢI ŞI MAI MULT.
Medicii și industria farmaceutică ar trebui câștige bani
să câștige bani doar dacă oamenii s-au VINDECAT, ca în China antică!
Sau ca sub Gaddafi în înfloritoarea Libie, pe când tratamentul medical era gratuit.
Însă doctoriţa părea sigură de cauza ei. În ciuda întrebărilor mele sceptice
și a sentimentului ambiguu, puțin timp mai târziu aveam picăturile în ochi.
La scurt timp după prima aplicare, am fost chinuită de durere zi și noapte.
Cum vedeam totul doar într-un alb mat,
o doctoriţă mi-a spus „să nu-mi fac griji pentru asta”.
La scurt timp am fost înregistrată în clinica de oftalmologie ca urgență.
După aceea a început cu adevărat călătoria prin iad
și doar o săptămână după prima vizită la oftalmolog
aveam o rană foarte mare și dureroasă pe cornee.
Acum starea mea era într-adevăr alarmantă!
Nouă luni mai târziu am pornit o cercetare, începând cu primul meu medicament.
[9 luni mai târziu]
Mă uit pe pagina de informații despre medicamente compendium.ch
și dau clic pe „Riscuri” pentru medicamente - dar această funcție
nu-i disponibilă pacienților. Așa că tipăresc informațiile tehnice.
Interesant, asta e o pădure de informații! Îmi explodează capul!
După săptămâni în clinici
și cabinete medicale am nevoie de o schimbare a peisajului ...
Zece pagini A4 completează informațiile
despre acest medicament, iar, de necrezut, 8 din 10 pagini
descriu un număr incredibil de reacții adverse.
Citesc un pasaj de la pagina 7:
„În plus, următoarele efecte secundare au fost raportate după lansarea pe piață.
Frecvența apariției nu poate fi determinată cu datele disponibile:
boli ale ochilor: cheratită ulceroasă,
vedere încețoșată, fotofobie, midriază, ptoză, dureri oculare, umflarea ochilor,
senzație de corp străin în ochi, hiperemiea ochilor, creșterea fluxului lacrimal."
Ok, în primul rând îmi zic în sinea mea: „Ei bine,
există câteva cuvinte germane - vedere încețoșată, unflare a ochilor,
dureri de ochi, senzație de corp străin în ochi ...
Da, asta se poate accepta, nu-i aşa? Restul sunt doar nişte termeni.
Dar caut cheratita ulcerativă pe Wikipedia.
Fără rezultate.
Ok, atunci caut cuvântul în Duden pentru cuvinte străine.
Niciun rezultat!
Mă duc la o pagină de întrebări medicale pentru pacienţi - DocCheckFlexikon.
În mod surprinzător, nu există rezultate exacte
pentru cheratita ulceroasă, nici în manualul MSD!
În acest moment, probabil nu veți continua să mai căutați,
nu poate fi cu adevărat ceva demn de menționat,
care se încadrează în categoria durerilor oculare sau aşa.
Dar după povestea suferinței mele,
nu mă opresc aici și introduc cuvântul în Google.
Mulţumită cercetărilor unui specialist, am obținut următoarea definiție:
„Este o boală gravă a ochilor, cu inflamație și ulcerație a corneei.”
Midriasis: „pupila îngheață”. Ptoza: „căderea unei pleoape”,
hiperemia ochilor: „fluxul excesiv de sânge către ochi,
care apare sub forma unui ochi roșu”.
Astea au fost abia trei rânduri.
Câteva rânduri mai jos citesc din nou „Alte efecte secundare”,
dar nu mă interesează „durerile de cap”, „ochiul uscat” și „mâncărimea”,
ci în cuvintele „conjunctivită” și „eroziunea corneei”,
ceea ce înseamnă „abraziunea corneei".
Mai sunt enumerate „conjunctivita infecțioasă” și apoi „defectele vizibile”.
„De zeci de ani, vasalii companiilor farmaceutice ne-au spus:
cu cât un medicament are mai multe efecte secundare, cu atât acționează mai bine.
Din perspectiva de astăzi, nu pot spune decât: Cât de orbi am devenit,
să mai credem astfel de prostii?
Efectele secundare nu sunt un rău necesar al terapiei
ci sunt chiar principalele efecte.
În plus, acestea ajută ori ca să aveți nevoie de mai multe medicamente,
ori să nu vă vindecaţi prea repede.
Un perpetuum mobile perfect instalat, unde se pot câștiga cu adevărat bani."
Apar alte reacții adverse în discuţie: Cheratită - inflamație a corneei, glaucom
- glaucom, duce la pierderea vederii,
exoftalmos - apariția globului ocular din soclul ochiului,
perforație a corneei, deci corneea e deja abradată,
astfel încât să conducă la perforație există o gaură în cornee,
ceea ce duce la pierderea ochiului,
cu excepția cazului în care o cornee donată este transplantată.
„Formarea unei cataracte subcapsulare posterioare.”
Asta înseamnă: întunecarea lentilei ochiului,
care provoacă pierderea vederii, deci cataractă.
Puteți citi alte opt din zece pagini cu toate consecințele posibile,
cum ar fi sindromul Stevens-Johnson,
care a fost raportat ca un efect secundar după lansarea pe piață
a acestui medicament. E chiar notat pe prospect!
Nu-mi imaginam că astfel de medicamente -Cele mai rele imagini nici nu se pot arăta-
cu astfel de efecte îngrozitoare pot ajunge -Cele mai rele imagini nici nu se pot arăta-
pur și simplu pe piață ... Așa că am intervievat o persoană
activă de peste 18 ani în cercetarea cancerului
și care efectuează multe studii clinice.
Am întrebat această specialistă despre procesul
de introducere a unui medicament pe piață:
Ca medicul să poată administra un medicament,
acesta trebuie să primească aprobarea autorității competente.
Pentru aceasta, un medicament trece prin studii clinice.
Ceea ce populația nu știe este că acea companie farmaceutică
care a inventat medicamentul
efectuează, de asemenea, studiile clinice. Această companie farmaceutică
stabilește în ce țări va fi efectuat studiul,
în ce clinici și cabinete medicale,
ce medici sunt implicați în studiu
și determină totodată punctele de măsurare ale studiului.
În final, compania farmaceutică poate evalua ea însăși datele studiului.
Astfel, toată lumea poate răspunde pentru sine cât de obiective sau de încredere sunt
datele acestor studii clinice, considerând că aceste companii farmaceutice sunt
companii orientate pur spre profit.
Loisa: Deci, în fond, spuneţi ca un cunoscător
că aceste companii farmaceutice sunt interesate doar de profit?
Da!
Pe pagina opt am citit că medicamentul întârzie procesul de vindecare
și inhibă mecanismul de apărare al organismului împotriva infecțiilor.
Pagina trei afirmă, de asemenea,
că vindecarea plăgilor corneei - adică corneea - este încetinită
și tulburările de vindecare a rănilor pot fi agravate. Exact asta mi s-a întâmplat.
Aici puteți vedea și problematica medicinei de astăzi: aproape toate terapiile
blochează aceste mecanisme de autoreparație în loc să le sprijine.
Fie că sunt antibiotice, cortizon,
antiinflamatoare și somnifere, calmante sau chimioterapice."
[Cu 9 luni înainte]
După ce am citit aceste nouă pagini A4 (!) despre efecte secundare,
nu mă mai miră că am fost chinuită de durere zi și noapte
deja la scurt timp după prima aplicare. Că am văzut totul doar în alb mat și
călătoria prin iad în clinica de ochi
cu toate medicamentele suplimentare a început atunci cu adevărat.
Nu mai este surprinzător pentru mine
că am avut o rană foarte mare și dureroasă pe cornee
la doar o săptămână de la prima vizită la oftalmolog.
Radiologul dr. med. Gerd Reuther mărturisește, citat:
„La sfârșitul celor 30 de ani de profesare,
convingerea mea e că de fapt trebuie să spun:
90% din medicamente fac mai mult rău decât bine
și când vezi asta, trebuie să schimbi părțile la un moment dat”.
Conform studiilor aproximativ 300.000 de oameni mor în Germania în fiecare an
din cauza medicamentelor, infecțiilor din clinici
și a operațiilor precum mărturisește dr. med. Gerd Reuther:
„Cea mai frecventă cauză de deces este medicina.”
Aşa afirmă specialistul cu licență pentru predarea radiologiei.
SUA au consemnat trei milioane de decese
datorate medicamentelor eliberate pe bază de rețetă în ultimii 27 de ani.
În Germania, 240.000 de oameni mor în fiecare an
din cauza efectelor chimio, aproximativ 700 pe zi.
Potrivit casei de asigurări AOK,
mor de aproximativ cinci ori mai multe persoane în fiecare an din erori de tratament
decât în traficul rutier (stadiul din 2014). Potrivit asigurărilor de sănătate,
numărul erorilor de tratament este și mai mare:
720.000 pe an. Și 700 de morți anual în Germania,
pentru că medicii își uită lucrurile în burţile oamenilor în sălile de operație!
Unul din șapte germani se consideră victimă a erorilor de tratament medical.
Jalea, durerea și necazul meu din lunile următoare sunt incredibile.
Au fost utilizate în total 21 de medicamente diferite.
Îmi mergea tot mai rău până când la spital am primit o picătură tare
care trebuia administrată în ochi zi și noapte la fiecare 15 minute.
Sufeream groaznic zi și noapte și nu mă puteam mișca,
deoarece cea mai mică mișcare a ochilor durea nemăsurat.
Așa că tot ce puteam face era să stau nemișcată în pat.
„Miliardara industrie farmaceutică dorește să fii bolnav
și să rămâi bolnav pentru a nu te pierde ca pe un client lucrativ,
care în cel mai bun caz (pentru companiile farmaceutice și nu pentru tine!)
semnează un „contract” pe viață cu tine.
Astfel, doar simptomele bolii sunt anesteziate cu medicamente
în loc să abordeze nucleul real al problemei.
Rezultatul: oamenii devin tot mai bolnavi
și casele companiilor farmaceutice tot mai pline."
Dr. biochimist Karsten Lindner
În acea dimineață, în timp ce primeam
tortura oculară în spital la intervale scurte de timp,
radioul a raportat că acea companie farmaceutică
Alcon – filială a Novartis - a avut vânzări de de aproximativ 1,8 miliarde
la sfârșitul acestui prim trimestru al anului 2019
și asta numai în aceste trei luni. Câți ochi trebuie să se îmbolnăvească
pentru a putea face din asta 1.800 de milioane de dolari?
Iar prețul acțiunilor Alcon a crescut, de asemenea cu 12% în urmă cu o lună!
Chiar dacă nu cunoașteți povestea mea, trebuie să vă întrebați dacă
dacă există indicatori în aceste preparate Novartis și Alcon
care duc la reacții în lanț ale problemelor oculare.
De altfel, un medic șef de ochi câștigă între 800.000 CHF și 1 milion CHF pe an.
Numai boala mea de ochi a costat în total 15.000 CHF.
. Dar compania de asigurări de sănătate a plătit doar 5.800 de franci.
Însă primele asigurărilor de sănătate cresc în fiecare an ...
În urmă cu 100 de ani, fiecare elvețian
a plătit o primă lunară de 2-6 franci elveţieni - iar oamenii erau sănătoși.
Astăzi se plătesc peste 400 de franci pe lună
și oamenii sunt bolnavi mai mult ca oricând.
Asta înseamnă o creștere a costurilor cu 11.000% din 1919.
Conform studiului Lancet, cu toate acestea, 95% din populația lumii este bolnavă!
Unul din doi germani face cancer în cursul vieții!
Numărul persoanelor care suferă mai mult de zece boli
a crescut cu 52 la sută din 1990 până în 2013.
Fiecare a 19-a persoană de pe Pământ a avut o problemă de sănătate în 2013.
Cercetătorii studiului Lancet, care evaluează 35.000 de surse
din 188 de țări, au observat, de asemenea,
o creștere semnificativă a bolilor cauzate de medicamente..
Înapoi la propriile reacții în lanț:
starea ochilor mei s-a agravat din ce în ce mai mult,
așa că într-o zi am rugat medicii să nu-mi mai administreze aceste medicamente,
deoarece sufeream din cauza efectelor acestora. Dar medicii erau de neclintit,
nu arătau nici o reacţie și nu mi-au răspuns,
pentru că s-au lipit de noul diagnostic „paraziți în ochi”,
pentru care nu au existat dovezi nici după teste foarte dureroase.
Medicamentul a fost pur și simplu turnat mai departe
în ochii mei până când ochiul era alb ca zăpada pe interior
și roșu strălucitor pe exterior și nu am mai putut vedea altceva decât pete negre.
În această fază, a fost utilizat chiar și un medicament interzis în Elveția,
care ar trebui întrerupt imediat după două zile, dacă nu există o îmbunătățire vizibilă
după cum am cercetat mai târziu
Exact aceste picături mi-au fost turnate ritmic în ochi
timp de patru săptămâni, cu o deteriorare vizibilă!
În total am leșinat de patru ori în timpul tratamentelor
și examinărilor dureroase ale rănilor oculare.
„Observaţi că medicina modernă nu poate pierde niciodată în acest sistem
Dacă luăm astăzi medicamente și ne vom reveni:
bine, medicamentul a fost cel care ne-a ajutat.
Dacă, în ciuda medicației, rămânem bolnavi sau chiar boala se agravează,
atunci boala este mai puternică: Indiferent dacă te simți bine sau rămâi bolnav:
TU ai întotdeauna vina și niciodată medicina".
„Cei cu adevărat puternici iubesc crearea de sisteme
în care câștigă mereu, indiferent ce se întâmplă”.
Pentru prima dată în viața mea m-am simțit
prinsă într-o sectă din care nu puteam să evadez.
Primul meu semn de nemulțumire a transformat medicii în piatră.
M-am simțit ca în fața unei stânci mari, pe care nu o pot mișca niciun milimetru.
Medicamentelor și picăturilor oculare primite, în continuă creştere,
pe care mi le-au administrat mi-au cauzat durere infinită, suferință și insomnie.
În această stare a trebuit să apar la operația de transplant de organe,
pe stomacul gol, la 2 ore și jumătate de unde locuiesc.
Am luat decizia clară: dacă Dumnezeu vrea ca ochiul să mi se deterioreze,
așa cum tocmai a prezis medicul, vreau să cad în mâna lui Dumnezeu
și să primesc răul din mâna lui, la fel ca şi binele.
Dar nu mai vreau să cad în mâinile industriilor medicale și farmaceutice.
Constatându-mi decizia de neclintit, medicul dă telefon, agitat.
Apoi iese din cameră.
Am aflat că în acel moment m-a definit ca fiind bolnavă psihic.
Apoi am părăsit imediat spitalul.
Acasă am încetat să mai iau toate picăturile și medicamentele.
Câteva zile mai târziu, mama a citit pe prospectul medicamentelor
pe care le luasem zilnic de ceva timp că exact acest medicament,
împreună cu anestezicul planificat,
poate duce la daune ireparabile.
În starea mea de imensă slăbiciune fizică,
probabil că nu aș fi supraviețuit.
„Ceea ce nu numai politicienii nu au înțeles e că medicina nu este deloc o știință”.
Loisa: Lucrați în asistență medicală din 2001 și sunteți în sala de operație de 15 ani.
Ce aţi experimentat?
La începutul anilor 2000, facturarea spitalului a fost modificată.
Ca urmare, poziţia fiecărui medic şef e condiţionată de cifrele terapiilor utilizate
Practic, asta înseamnă că,
dacă numărul de intervenții chirurgicale nu s-a atins în acest an,
medicul șef va fi concediat.
De asemenea este uzual să se plătească salarii ”deschise”
pentru a crea stimulente mai bune.
Aceasta înseamnă că, dacă s-a putut crește
numărul de intervenții chirurgicale, vor fi plătite bonusuri.
În practică, se pare că e mult mai atractiv
să se pună diagnosticul astfel încât să existe o indicație pentru intervenție chirurgicală.
Nu s-a operat niciodată mai mult decât acum.
Când Olivier a intrat în mașinăria de operaţii,
era încă prea mic pentru a lua singur decizii ...
El s-a născut cu o deficiență de vedere. Numeroase anestezii, consultaţii dureroase
și operații au dus la distrugerea ochiului stâng
și la un rest jalnic de numai 5% putere de vedere la ochiul drept încă din copilărie.
După acest eșec, medicii au încercat să intervină şi la ochiul drept,
dar mama lui a refuzat un tratament suplimentar.
Până în prezent, Olivier nu mai lasă niciun doctor să-i consulte ochii.
Un oftalmolog susţinea că a găsit o cataractă în ochiul stâng al lui David la vârsta de un an
și i-a îndepărtat lentila cu acordul părinților săi.
Dar după îndepărtare, medicul nu a introdus o lentilă nouă,
deoarece mușchii ochilor nu erau suficient de puternici.
Acum, David are 5 ani și o vedere extrem de slabă la ochiul stâng - ambliopie.
Mușchii ochilor sunt încă prea slabi -
cum i-ar putea antrena fără lentilă?
Această femeie a orbit la o operație.
Un profesor doctor a spus următoarele:
„Sigur că medicii nu sunt oameni răi doar pentru că nu sunt vindecători.
Doar că ei nu înțeleg că sunt prizonieri și abuzaţi ai unui sistem,
pe care cei mai mulţi nici nu-l bănuiesc ... ”
Cum mi-a mers mie după ce am optat pentru un ochi
care urma să putrezească și am părăsit spitalul?
La câteva zile după ce am dat la o parte toate medicamentele,
pot deschide din nou ochii fără efort.
Acum câteva zile, doi medici asistenți au trebuit
să-mi deschidă pleoapele cu beţisoare pentru a face o poză.
Inflamația a dispărut din ochi, sensibilitatea extrem de dureroasă la lumină a dispărut.
Acum câteva zile lumina unei lumânări încă mă orbea ca un pumnal.
Pleoapa s-a dezumflat, inflamația s-a redus.
În loc să-mi putrezească ochiul,
este în sfârșit alb, ca înainte. Punctele negre au dispărut,
la fel ca steaua centrală care urma peste tot – oriunde priveam.
Vederea mi se îmbunătăţeşte mereu. Durerile m-au părăsit, în sfârșit.
Chiar mi-a revenit pofta de mâncare, pe care nu o mai aveam demult.
Strălucirea mi-a revenit în ochi.
Ochiul meu e iarăşi umezit normal de pleoapă, fără ajutoare și nu mai lăcrimează continuu.
Dar ce savurez cel mai mult: sunt un om liber!!!
Și chiar acum - la aproximativ o săptămână și jumătate după ce am anulat operația și toate medicamentele -
acum sunt solicitată de întreaga comunitate medicală
să merg la clinica de ochi pentru a-mi îndepărta ochiul stâng.
Altfel, paraziții nu vor mânca doar ochiul stâng, ci și pe cel drept.
Am o criză de nervi …
Prin minuni miraculoase, mă vindec într-un timp scurt.
La câteva luni după marea mea suferință,
întâlnesc oameni care au avut experiențe similare cu medicina farmaceutică
și trebuie să raportez despre asta! Atât povestea mea, cât și și a lor
nu solicită o imitație, ci o reflectare despre sistem -
despre trăgătorii de sfori din vârful industriei farmaceutice ...
Ar trebui să stimuleze gândirea despre fluxurile de numerar.
Da, cu toții suntem foarte recunoscători, de ex. chirurgiei de urgenţe
și marilor realizări ale tehnologiei actuale. Suntem de asemenea recunoscători
că există medici iubitori care au grijă de noi atunci când avem nevoie.
Cu toate acestea, trebuie să analizăm mai profund ceea ce se află cu adevărat
în spatele sistemului de medicină-farmacie.
O subliniez din nou: fiecare dintre noi este un original
și trebuie să ia propriile decizii.
Doctorii ziceau:
Martin poate să-și uite ochiul. Însă, după luni întregi de suferință fără speranță,
operații și patru săptămâni la spital, a încetat să mai ia toate medicamentele -
și spre uimirea tuturor medicilor, ochiul i s-a vindecat într-o singură săptămână.
Martin vede astăzi mai bine decât înainte.
Medicii au renunțat: ochiul Victoriei nu ar mai putea fi salvat.
Era o rană mare de carne. Dar ea nu i-a crezut pe medici.
Apoi totul s-a vindecat, ea acum vede foarte bine.
Când Martina a refuzat să i se administreze o infuzie cu chimioterapie,
medicul șef de la clinica de dermatologie i-a prezis că va trebui
să trăiască cu o boală autoimună care în următorii 40 de ani
îi poate pune viața în pericol.
Asta înseamnă câteva sute de băşici cu apă -
de mărimea unui bob de mazăre până la dimensiunea unei mandarine
- cu mâncărime teribilă și în continuă erupţie,
răspândite pe întreg corpul până la tălpile picioarelor.
Martina s-a vindecat de această erupție groaznică a întregului corp în câteva luni,
fără niciun medicament și este complet sănătoasă de mulți ani.
"Aici se dă un război pentru fiecare pacient, deoarece medicina
este cea mai mare sursă de venit existentă în lume.
Comparativ, industria auto și cea a computerelor
sunt cel mult o subdiviziune mică și, atunci când vine vorba de cancer,
terapiile care costă puţin sau nimic N-AU NICIO ŞANSĂ."
La sânii Christinei, prin ecografie s-au diagnosticat mai mulți noduli.
Doctoriţa voia să o înregistreze imediat pentru o îndepărtare operativă a nodulilor.
Totuşi, ea s-a decis la un mod prin care să simtă pas cu pas ce e benefic pentru vindecarea ei.
După 3 ani, la ecografie nu a mai apărut niciun nod.
Waltraud s-a vindecat de 12 ani de cancer abdominal, fără ajutor medical.
Ea a urmat o învățătură bazată pe legi ale naturii, care este denigrată
și persecutată de farmacie, medicină și mass-media.
Întreb o doctoriţă cu peste 15 ani de experiență profesională
de ce nu sunt cercetate și utilizate metode naturale de vindecare a cancerului:
În mod cert, astăzi cancerul e a doua cauză principală de deces, după bolile cardiovasculare.
Multă lume e programată de mass-media: diagnostic-cancer - aș putea muri din asta.
Îndată ce primesc acest diagnostic, oamenii apelează la medic cu frică
și sunt gata să accepte aproape orice terapie,
de multe ori chimio sau radioterapie.
Problema alegerii tratamentului este stimulentul financiar pentru medic,
clinica de tratament și, de asemenea, industria farmaceutică!
O chimioterapie poate costa până la 20.000 euro per perfuzie.
Cu patru perfuzii, asigurările de sănătate
plătește în total 80.000 euro pentru tratamentul unui singur pacient.
Din punct de vedere economic, acest lucru e foarte profitabil pentru medic, clinică și industria farmaceutică..
Loisa: Înțeleg
Există diverse abordări naturale pentru a vindeca şi cancerul.
Cu toate acestea, din cauza lipsei stimulentelor financiare și a imposibilității patentării plantelor,
acestea nu sunt cercetate, ci suprimate, făcute incredibile și uneori ridicole.
Loisa: Trist…
La fel răspunde şi persoana care a fost implicată în cercetarea cancerului de 18 ani
și care a participat la nenumărate studii:
De exemplu ingredientul activ: Ipilimumab împotriva cancerului negru de piele.
După înălţimea și greutatea pacientului, o perfuzie costă în jur de 10.000 €.
Se vede că lupta împotriva cancerului e o afacere foarte profitabilă.
Avem o vastă rețea de cercetare a cancerului la nivel mondial,
de la laboratoare la cercetări clinice.
În ultimii zece ani au apărut peste 60 de noi substanţe anti-cancer.
Dacă scopul ar fi învingerea cancerului, s-ar lucra intens
la terapii eficiente și ieftine, accesibile
și finanţabile pentru toţi.
Loisa: Bine, și la ce fel de terapii vă referiţi aici?
Am fost implicată în peste 80 de studii clinice în peste unsprezece ani.
Dar niciun studiu nu a testat de ex. noul medicament de la compania farmaceutică
faţă de un remediu naturopatic, deși remediile naturopatice
au mai rar efecte secundare și sunt mai ieftine. Astfel de studii nu există.
Se prezintă ca fiind ceva lipsit de etică atunci când
de ex. se testează chimioterapia împotriva unui tratament naturopatic.
Logic, nicio companie farmaceutică nu e interesată de asta,
căci doar ei sunt în principal finanțatorii cercetărilor clinice.
Un mic exemplu: Un medic care a tratat cu succes pacienții cu cancer cu un remediu naturopat
în cabinetul său din Germania a fost nevoit să fugă de poliție printr-o fereastră a cabinetului,
deoarece urma să fie internat la psihiatrie închisă.
Astfel se poate scăpa uşor de o concurenţă nedorită ...
Loisa: Da ...
Medicii i-au spus Sabinei că trebuie să înceapă îndată
chimioterapia împotriva cancerului în uter în fază incipientă.
Totuşi, soțul ei și ea au refuzat cu încredere în Dumnezeu acest tratament.
Împotriva oricărei prognoze a medicilor, Sabine a rămas însărcinată
cu prima dintre cele patru fiice sănătoase, fiind şi astăzi perfect sănătoasă.
Un medic a spus că Margot nu poate avea copii.
Ea nu l-a crezut și a născut doi copii sănătoși, acum deja maturi.
Un alt doctor i-a spus în urmă cu mulți ani
că probabil va surzi. Margot nu l-a crezut, ea aude bine şi azi.
La Danilo, doar un transplant de inimă poate aduce salvare, au spus medicii.
Danilo a respins decisiv, din convingere, calea prescrisă de medicina convențională.
El a înţeles cauza în sine a bolii de inimă
și de atunci sănătatea i s-a îmbunătățit continuu.
Un specialist care lucrează de 15 ani în sala de operații
mă lasă să pătrund și mai profund în mașinăria de transplant:
Un medic șef respectat, cunoscut pentru stilul său de conducere absolut autoritar,
a propagat recent chiar „intervenții preventive”,
deci că în anumite cazuri ar fi necesară îndepărtarea
unei părţi a intestinului de exemplu, înainte de diagnosticarea cancerului-
potrivit exemplului cunoscutei actrițe Angelina Jolie.
Din precauție, ea a decis amputarea sânilor, a trompelor uterine și ovarelor,
deoarece ar fi avut un risc genetic ridicat de cancer.
Ea a fost lăudată pentru această intervenție ca femeie curajoasă,
fiind considerată din nou un model pentru ceilalţi.
Franziska are un copil mort în burtă, a spus doctorul.
Dar pentru că ea nu era sigură, s-a amânat data chiuretajului.
O lună mai târziu, la ecografie s-a văzut că era în viață copilul
și Franziska a născut o fiică perfect sănătoasă. Conform ziarului Daily Mail,
doar în Marea Britanie, anual, în urma scanărilor cu ultrasunete
sute de femei însărcinate primesc în mod greșit vestea că bebelușul lor ar fi mort
Potrivit medicilor, această tânără, Lydia,
ar fi trebuit să se nască cu un spate deschis
sau cu sindrom Down dacă nu se avortează.
Priviţi-o aici, într-o sănătate perfectă, la 22 de ani.
Salome ar fi trebuit să fie avortată, căci, potrivit medicului cardiolog,
ea ar avea probabil un handicap intelectual
și ar trăi doar câteva ore după naștere.
Salome s-a născut fără dizabilități intelectuale.
Este o tânără stabilă și în prezent urmează o pregătire profesională.
Stefanie și-a rupt glezna stângă și genunchiul.
Din cauza erupțiilor cutanate, a vânătăilor
și a unor permanente crize de leșin,
Stefanie a oprit prematur administrarea injecțiilor
de tromboză prescrise și calmantele de durere.
Medicul de familie a lămurit-o
cu exemple străine îngrozitoare
că decizia ei e iresponsabilă
și că ar fi fatală pentru vârsta și starea ei de sănătate.
Ștefanie a rămas însă la decizia ei.
Fracturile i s-au vindecat fără complicații.
În ciuda opiniei medicale că Stefanie va suferi întreaga viață
dureri-fantomă după accident,
astăzi este din nou activă după 4,5 luni - fără nicio daună din urma fracturilor.
„Întreaga industrie farmaceutică are întotdeauna o influență într-un fel sau altul
și exclude în orice caz că ai putea crea ceva productiv în tine.
Că poți influența tu însuţi aceste cicluri productive.
La ei trebuie să intre mereu în joc un medicament, pe care-l plătești scump.
Astfel te țin în lesă, ca într-adevăr să devii pacient pe viață. ”
Loisa: Lucrați în asistență medicală de 44 de ani. Ce experiențe aţi avut?
Din anii 90 a avut loc o schimbare majoră în sectorul asistenței medicale
Când am început să lucrez, prioritatea era sănătatea pacientului.
În trecut aveai timp să vorbești cu pacienții,
dar astăzi ești ocupat să completezi formulare.
Pacientul e un număr de caz care aduce o anumită sumă de bani spitalului.
Adesea, pacienții bolnavi sunt externati prea devreme,
deoarece spitalul nu mai poate beneficia de pe urma lor.
Desigur, pacienții suferă mult din asta. Populația e tot mai bolnavă și nemulțumită,
rata bolilor e în creștere, iar personalul scade.
Lobbyiștii și politicienii la aceeaşi masă sunt orientați spre profit.
Este o crimă înfiorătoare împotriva umanității și nu intervine nimeni!
Diaconiţele și maicile bătrâne s-ar roti astăzi în mormânt!
După ce am dat peste toate aceste fapte și povești șocante,
de multe ori merg în natură și diger toate aceste impresii ...
Dar mă bucur în mod deosebit de ochiul stâng.
Uneori închid ochiul drept și mă uit doar cu stângul.
În orice moment sunt fericită că nu am acceptat îndepărtarea ochiului
și că am putut ieși din spirala descendentă a medicinei farmaceutice.
Din păcate, întâlnesc soartele multor oameni care nu mai pot
ieși din această spirală, deoarece este prea târziu pentru ei ...
Marisa este handicapată prin vaccinarea industriei farmaceutice.
Anterior era sănătoasă și obținuse 10 din 10 puncte posibile la testul pentru sugari.
„Același lucru s-a întâmplat și cu Stefen
și cu Billy,
de asemenea, cu Michaela, fiica lui Marc,
și cu Temple.
Şi la ea. "
„A avut două atacuri la 5 minute după vaccinare. A suferit leziuni cerebrale severe
cauzate de vaccin și avea convulsii în fiecare zi pentru tot restul vieții,
până când a murit în brațele mamei sale, la vârsta de 15 ani. "
Alte 250.000 de astfel de cazuri au fost raportate și documentate.
„Vaccinările sunt o afacere de 30 de miliarde de dolari pentru industria farmaceutică și producătorii de vaccinuri.
La fel ca industria țigărilor, a petrolului și a produselor chimice, industria farmaceutică
folosește strategii pentru publicarea de pseudo-științe și blocarea
științei care le pune în pericol marjele lor de profit.” Robert Francis Kennedy Jr., avocat american,
al treilea copil al lui Robert F. Kennedy (Ziarul Express)
Mai mult ca niciodată văd necesitatea voluntariatului meu la Kla.TV,
programul independent, care oferă aceste informații necenzurate populaţiei.
Mass-media ne urmărește foarte riguros din cauza asta și dezbină tot mai mult corespondenții noștri ...
Așa s-a ajuns la infecția mea de la ochi,
pentru că cel puțin de trei ori pe săptămână toată
noaptea ne apăram împotriva celor mai puternice campanii mass-media,
pierzând astfel membrii valoroși...
Dar mă bucur foarte mult că am revenit la lucrul meu,
ca şi conducătoare de producție la Panorama-Film și Kla.TV.
Tatăl meu, Ivo Sasek, a înființat acest canal de emisie pentru a publica informații cenzurate,
care nu sunt redate de mass-media. În special minciuni și informații false
din partea mediei au dus la multe războaie și milioane de oameni au murit.
În câțiva ani a crescut postul de emisiune la un milion de interesați din 212 țări.
Kla.TV are în toată lumea 170 de studiouri în 53 de limbi.
Există peste 15 000 de emisiuni de lămurire transmise,
produse de sute de echipe voluntare.
Când după însănătoșirea mea m-am uitat la emisiunile
transmise în absența mea, m-a izbit această întâmplare:
S-a întâmplat pe 4 februarie 1985, după-amiaza.
Noi eram acasă, mâncarea era deja pe masă, am așteptat ca el să vină, dar nu a venit.
În schimb a sunat un prieten la ușă și ne-a povestit că rucsacul lui Christian a fost găsit pe stradă
și el a fost transportat cu elicopterul la Universitatea medicală din Hannover.
Atunci am plecat noi trei să-l vizităm la Clinica Universitară din Hannover.
Am stat cu rândul la patul lui Christian. Christian era întins pe pat cu partea de sus
a corpului dezvelită, părea că doarme foarte adânc. La patul său erau multe monitoare.
I s-au dat infuzii. Christian nici nu era foarte rănit.
El avea de fapt o rană ca de cuțit, una sau două julituri la față pe obraz și o tăietură la buză.
La cap nu avea nicio rană. Piciorul era rupt, dar alte răni nu erau.
A venit un doctor, pe care îl văzusem deja la urgență.
Aceste impresii s-au imprimat ca un foc în mine. Lejer, cu halatul deschis, ne-a spus:
„Eu vă spun, Christian este mort și vă rugăm să donați organele lui.
În privința asta vă preia colegul meu.”
„Moartea cerebrală nu există deloc, asta este o invenție a medicinei de transplant“.
Prof. Dr. Franko , cercetător german de eutanasie și etică.
Eram stupefiată. Pentru mine, această consultaţie care avusese loc
înainte era pentru a constata cât de grav era el rănit, nu dacă era mort sau nu.
„Moartea cerebrală nu este niciun fapt științific“ Ea nu este niciun diagnostic medical.
” Dr. Robert Truog, medic pediatru american.
El ne-a condus apoi într-o cameră mică, aflată între secția de terapie intensivă și centrul de transplant
care nu avea nicio lumină aprinsă, ci era luminată doar de lampa stradală.
Am stat acolo, apoi a venit brusc doctorul, cel care mai târziu a avut grijă de Cristian
la secția de terapie intensivă, doctorul șef, așa mi s-a prezentat. El ne-a spus:
Cristian a fost cu siguranță un tip foarte social și există și alte mame care
stau la paturile copiilor lor la fel de disperate ca noi acum și el ne-ar cere
acum să facem o donație de organe.
„La donarea de organe, li se ia celor „morți”, aflaţi în viaţă, organele vii, inima care bate și alte organe vii.
Asta necesită chiar anestezie, deoarece „morții” reacționează
la durerea operației într-un mod similar cu cei vii.
Frecvența pulsului crește, ca şi tensiunea arterială,
se eliberează hormoni și există mișcări involuntare, ceea ce e înfiorător pentru medici.
De aceea, presupusul „cadavru” este pus parțial sub anestezie generală,
în Elveția acest lucru este chiar obligatoriu”. Femeile cu moarte cerebrală pot da naștere copiilor.
Bărbații cu moarte cerebrală pot avea erecții. Este posibil ca morții cerebrali să arăte reacții
la stimuli externi, la mișcările brațelor și ale picioarelor. "
Tatăl lui Christian a fost, de asemenea, complet dat peste cap și a întrebat ceva de genul acesta
Ce veți ... lua apoi, ce veți face .. și atunci ni s-a spus:
Noi vom lua fie inima, sau ficatul, sau rinichii sau poate o parte din masa osoasă.
Imaginile sau ceea ce am aflat mai înainte, cum Christian era tratat ca un pacient viu,
ca fiecare pacient de la terapia intensivă, cum i s-au administrat perfuzii, cum la patul său existau dispozitive
care funcționau, faptul că el era cald,
toate astea nu le-am mai putut uni unele cu altele.
,,Dr. Zieger a raportat Comitetului de sănătate al Bundestag-ului german în 1996, că pacienții
în comă reacționează clar la evenimente externe și la stimulare socială,
cum ar fi vizita rudelor. Morții cerebrali sunt calzi, metabolismul funcționează.
Morții cerebrali luptă de exemplu prin febră împotriva infecțiilor și rănilor.
Morții cerebrali produc și evacuează excremente.
Morții cerebrali trebuie hrăniți, îngrijiți, monitorizați,
testați și tratați medicamentos pentru a-i împiedica să moară.
Dacă-i necesar, morții cerebrali sunt reînviați.
Nu este o contradicție în termeni: reînvierea morților? Criteriul morții cerebrale
a fost introdus în mod expres în 1968, cu scopul procurării de organe.
La despărțirea de rude, personalul de asistență medicală este instruit să dea "morților" agitați injectabile,
preparate musculare de relaxare astfel încât aceștia să nu se miște atunci când rudele își iau rămas bun."
Când soțul meu a spus: „Dacă putem ajuta”, am fost de acord.
Pentru că ne număram printre oamenii care văd și nevoile altor oameni,
am luat această decizie. Nu am putut realiza deloc în această situație
că un organ nu iese plutind într-un mod natural dintr-un astfel de corp.
Nu am înțeles că îmi las fiul singur în acel moment, în cea mai mare operație,
la asta m-am gândit după moartea lui. Astăzi trebuie să spun: nu,
mi-am lăsat fiul singur chiar în ultima oră, când nu se mai putea proteja,
L-am părăsit și l-am predat medicinei pentru organe de transplantare,
pentru că mi s-a spus că este mort, iar pentru mine lupta s-a terminat.
într-o stare în care era încă pe moarte, pentru că trebuie luate organe vii
și nu se pot lua organe de la decedați.
,,Extragerea de organe de la o persoană încă în viață, din punct de vedere juridic, este o infracțiune.
Pentru a aborda organele vitale conservabile, fără a comite o infracțiune,
moartea cerebrală a fost declarată moarte umană." Prof. Klaus Peter Jörns,
Șef emerit al Institutului de religie, sociologie al facultății teologice
a Universității Humboldt din Berlin."
"Îndepărtarea organelor este crimă", spune Dr. David Evans, cardiolog britanic și lector.
Atunci am simțit acest sentiment în spatele capului, că ceva, ceva nu este în regulă.
Trebuia să-l mai văd o dată. Am fost sfătuită de mulți
oameni care au avut de a face cu morții, să nu o fac.
De la pompe funebre mi s-a spus: „Nu vă faceți rău”.
Dar am insistat și am fost la cimitir în ziua înmormântării sale la 10 dimineața,
așa cum este la noi aici, în sat. Nu era nimeni acolo.
Eram singură când un alt paznic al cimitirului a dispărut după colț.
Am alergat după el, m-am ținut de el și am spus că aș vrea să merg la capelă.
Nu a vrut să mă lase să intru acolo. Dar am fost atât de energică și atât de hotărâtă,
am simțit că totul depinde de asta.
L-am convins și a deschis ușa pentru mine.
Apoi, următoarea luptă a fost: vreau să-mi văd și copilul,
așa că a deschis capacul sicriului, nu eram deloc pregătită pentru ceea ce urma să văd.
Prima mea impresie a fost că arată ca o gâscă care a fost în interior golită.
Ceea ce m-a indignat cel mai mult, a fost că i-au luat și oase din corp
și chiar și ochii. Am avut impresia că n-au avut nicio reținere la scos.
Am crezut că îngheț.
În acel moment am știut că a fost BINE
că n-am acceptat un transplant de cornee.
Cu lacrimi în ochi am strigat suspinând de mai multe ori în camera mea:
m-am decis corect, m-am decis corect, m-am decis corect!
Întotdeauna era vorba doar despre faptul că vor extrage acest organ sau un altul,
niciodată nu era vorba că vor lua totul.
Canulele de perfuzie încă se aflau în mâinile și în brațele sale.
Aici se vedeau brațele goale cu acele de perfuzii și mai era
și tăietura care începea de sus și dispărea în decolteul cămășii sale.
În gând am continuat și m-am întrebat: unde se termină tăietura?
„La incizia în corp de la gât la simfiza pubiană, în timp ce inima mai bate,
de la gât și până la bazin
tensiunea arterială crește, ca și ritmul cardiac și adrenalina
Pot apărea și înroșirea feței, înroșirea extensivă a pielii și transpirația.
La operații normale aceste semne sunt considerate reacții de durere,
dar la morții cerebrali nu.”
Eu am lăsat în urma mea un trup viu, fiul meu trăia în acel moment,
chiar dacă mi s-a spus că e mort.
„Moartea cerebrală e o modalitate greşită, nu moartea normală a unei persoane.
Acest lucru – oricât de jenant sună – poate fi justificat la orice nivel logic.”
Prof. Dr. med. Doerner
„Nu numai prin creierul său e reprezentat omul ca o creatură unică și inconfundabilă,
ci și prin corpul său. Acesta însă trăiește la un mort cerebral încă în proporție de 97%".
Prof. Dr. Linus Geisler, cardiolog
Și, înainte de toate, a fost total scandalos pentru mine:
Eu îi pusesem fiului meu în spital la despărțire,
un mic lănțișor pe gât și un inel care pentru mine era foarte valoros.
Acest lănțișor l-am găsit rupt lângă el iar inelul lipsea.
Eu însumi am văzut cum personalul sălii de operație a fost atât de indignat de comportamentul
chirurgilor față de donatorul de organe, încât au refuzat la unison să participe la extracţiile de organe.
După aceea au fost invitați experți externi să calmeze puțin starea de spirit
dar nici asta nu a ajutat. Drept urmare, conducerea spitalului ar fi putut forța angajații,
ceea ce ar fi dus la resentimente suplimentare
Așa că au făcut reclamă cu plăți bonus. Cu extracţia de organe se câștigă ușor bani.
Dar chiar și plata bonusului s-a respins de către personalul de chirurgie,
cu excepția celor angajați recent, cărora pur și simplu le era frică și a magazionerului,
care suferea din cauza unui salariu prea mic.
„Piața industriei transplantului și a produselor farmaceutice este de miliarde de euro.”
Richard Fuchs, autor de specialitate
Am călătorit în Anglia, căci ficatul lui Christian a mers la Cambridge.
Aşa am aflat că fiul meu fusese distribuit în toată Europa.
Ideea că un copil, propriul copil, e un obiect de reciclare, este o idee îngrozitoare.
Doar piața pentru așa-numitele medicamente de imunosupresie, care suprimă respingerea
organului străin de către beneficiar, cuprinde anual 1,6 miliarde de euro.
Rata generală pe caz de transplant în 2011 a fost cuprinsă
între 18.000 și 215.000 de euro, în funcție de organ și efort.
Un ficat, de ex. costă 98.000 până la 130.000 dolari,
o inimă între 130.000 și 160.000 dolari.
Medicamentele pentru respingerea noilor organe costă câteva mii de euro pro pacient pe an.
Căci după transplantare e necesară supraveghere medicală pe tot parcursul vieții (!),
o spitalizare frecventă și consumul de medicamente cu o mulțime
de efecte secundare (așa-numitele imunosupresoare).
Medicamentele, care pot costa câteva mii de euro pe lună,
opresc sistemul imunitar, astfel încât organismul să nu respingă organul străin.
Din aceasta se poate intui că un transfer de organe contravine naturii umane:
corpul se apără adesea atât de mult împotriva intervenției serioase,
încât respingerea organului străin e mai importantă
decât păstrarea vieții propriului corp.
Consumul medicamentelor imunosupresive crește dramatic riscul de infecție.
Omul devine sensibil la cele mai mici infecții,
ciuperci, bacterii și coagularea sângelui se reduce.
Cortizonul din medicamente inundă organismul.
Există un număr mare de primitori de organe, neraportat,
care au un dor inexplicabil de moarte.
60% din presupusele decese cerebrale şi-ar putea recâștiga conștiința.
McKinley a fost declarat mort cerebral,
iar părinții lui au decis să doneze organele sale.
Dar deodată, tânărul de 13 ani și-a mișcat mâna și apoi și picioarele.
Băiatul în moarte cerebrală s-a trezit din comă.
Și Angelle Liebi, declarată moartă cerebral, s-a trezit din comă și s-a însănătoșit.
Și ea a simțit atingerea asistentelor în timp ce au introdus un ac în ea
și i-au înfipt o canulă în gât.
I-a auzit pe ceilalți vorbind despre ea; medicii păreau convinși că era moartă cerebral
și i-au propus soțului ei să se îngrijească de înmormântarea ei. Dar ea încă era vie!
Collin Burns chiar s-a trezit în timp ce i se scoteau propriile organe.
Medicii au declarat-o în mod greșit moartă cu „leziuni cerebrale ireversibile”.
Gloria Cruz, în vârstă de 56 de ani, și-a revenit complet din „moartea cerebrală”.
Soțul ei a amânat oprirea aparatelor.
Fostul soț al Rosemarie Körner s-a trezit din moartea s-a cerebrală.
I-a înjurat pe doctori ca fiind proști, pentru
că l-au depus într-un frigider la subsol.
Apoi a fost târât înapoi de niște medici total agitați
și un doctor voia să-i taie gâtul. A fost operat din nou fără anestezie sau calmant.
Medicul șef al secției a confirmat că lucrul acesta s-a întâmplat.
Cum poate o persoană moartă să vadă ce i se întâmplă?
De ce o persoană moartă poate simți dureri?
Medicul a asigurat rudele Karinei că nu mai există nicio speranță pentru această fată
și aproape în același moment a întrebat dacă familia ar fi dispusă să doneze organele Karinei.
Dar dintr-o dată Karina a început din nou să respire singură.
Trezită din comă semnalizează tatălui ei: „Eu trăiesc”.
Părinții Violetei din Polonia nu au acceptat diagnosticul morții cerebrale
și nu au dat permisiunea de a i se extrage organe.
Violetta s-a trezit din nou, și-a revenit și astăzi este căsătorită.
Totul se învârte în mine ... gândindu-mă la acest sistem farmaceutic,
îmi amintesc cuvintele unui informator care a dezvăluit că există companii
care câştigă miliarde în numele industriei farmaceutice
și a guvernelor prin generarea FRICII la oameni.
De exemplu, teama de o boală care nu există sau care nu este deloc periculoasă.
Salariul unuia dintre acești şefi de firmă generatoare de panică depășește un miliard.
Mă gândesc la Dr. Royal Rife, care a vindecat cu succes pacienții cu cancer
și a descoperit cum pot fi eliminate aproape toate bolile cunoscute.
Cartelul farmaceutic l-a ruinat pe Rife și laboratorul său de testare a fost ars.
Au cumpărat oamenii de știință și medicii care știau despre terapia lui Rife.
Cei care n-au putut fi cumpărați au murit în circumstanțe misterioase.
Acelaşi lucru i s-a intamplat şi lui Rene Caisse, Harry Hoxsey şi Max Gerson
după ce au vindecat mulţi pacienţi prin remedii naturale.
Mă gândesc la cei 15 medici decedați în mod misterios,
care au fost cu toții adversari ai vaccinării și au cercetat o nouă terapie
pentru a vindeca şi cancerul și boli precum Parkinson și scleroza multiplă …
„Sute de cercetători/medici au fost atacați pentru că au vrut să vindece oamenii
Uneori, chiar au plătit asta cu viața lor.
Cu cât sunt mai buni, cu atât sunt mai puternic atacaţi, ba incredibil, chiar ucişi.
Am văzut personal cum au fost uciși oameni de știință incomozi.
După cum știu astăzi, în spate nu se află altceva
decât interese politice sau financiare și sistemul în care trăim cu toții.
Din cauza sistemului, cei care ar putea să-l schimbe sunt exact persoanele
care nu doresc niciodată să-l schimbe, pentru că tocmai ei sunt cei care beneficiază cel mai mult din el.“
Pe măsură ce acest răsărit alungă întunericul și se ridică inexorabil,
adevărul și dreptatea vor predomina!
Răspândiți acest videoclip, împărtășiți-l cu prieteni și cunoscuți. Ajutați Kla.TV
şi aduceți toate informațiile reprimate oamenilor!
Înscrieți-vă la Vetopedia, enciclopedia gratuită a vocilor de disidență,
dacă dumneavoastră, rudele sau cunoscuții ați devenit
într-un fel victime ale sistemului farmaceutic și medical.
Ai primit predicții de groază false prin medicina convențională?
Ai fost rănit de medicamente?
Ai fost rănit prin operații? Sau spitalizarea a dus la infecții infecții sau alte pagube?
Ai fost rănit de vaccinări?
Introduceți povestea suferinței dvs. pe Vetopedia.org sub „Pharma + Medicină-Victimă”.
O mărturie de Loisa Sasek - în rolul persoanei proprii
Montaj și producție: Loisa Sasek împreună cu echipele Kla.TV
Fiecare are dreptul, da - chiar obligația, să distribuie pretutindeni acest film.
Vă mulțumesc pentru acest lucru! A voastră Loisa
Surse: Fapte și cifre din Serviciul Sănătății Sociale
Cum a apărut medicina farmaceutică?
În secolul 19, populația a cunoscut două abordări ale bolii.
Pacienții au ales să viziteze fie „alopaţi”, așa-numiți medici,
fie vindecători naturali - numiți „empirici”.
„Alopaţii” credeau că un medic trebuie să alunge agresiv o boală din corp,
de ex. prin doze uriașe de minerale toxice precum mercurul și plumbul.
Spre deosebire de „alopaţi”, „empiricii” credeau că ating autovindecarea
prin stimularea autoapărării organismului.
Ei au folosit produse pe bază de plante.
Cele două grupuri au purtat o dezbatere filosofică aprigă.
Echilibrul dintre adversarii medicali a rămas intact până la sfârșitul secolului.
La începutul secolului XX, au apărut noi metode de tratament care păreau foarte profitabile,
iar medicina a fost transformată într-o industrie.
Averile celor mai bogați industriaşi și bancheri americani
- de ex. Carnegie, J.P. Morgan și Rockefeller,
au finanţat chirurgia, tehnica de radiații și medicamentele farmaceutice.
Ca pas următor, industria medicală s-a gândit la preluarea pregătirii medicale.
În special Rockefeller și Carnegie au oferit sume enorme
universităților care doresc să colaboreze cu ei.
În schimb, oamenii donatorilor s-au mutat în direcțiile universităților.
Aceasta a îndreptat totul către medicamente farmaceutice.
Toate instituțiile majore de învățământ din Statele Unite au fost cuprinse în acest fel în interese farmaceutice.
Corpul medical a modificat reglementările de instruire, regulamentul de admitere
și reglementările generale pentru a exclude așa-numiţii „empirici”.
În curând, doar medicii recunoscuți au putut practica legal
și au fost lansate campanii cu scopul de a-i denigra pe „medicii empirici” ca vraci.
Sistemul de sănătate al medicinei convenționale a fost creat
și toate metodele naturale de vindecare medicală au fost combătute vehement.
„Natura are fundamental dreptate: oricine respectă
aceste principii poate poate învinge toate bolile...
După ce ați interiorizat această propoziție, niciun medic din lume
nu vă va mai putea prescrie medicamente sau terapii
care contravin acestei reguli."
Fie ca afacerile cu boala să înceteze într-un final fericit.
Distribuirea programelor noastre de informare
este singura noastră recompensă în această privință.