Documentar: Ţiţei din abundență
În cei 160 de ani de istorie a producției de petrol,
s-a spus de nenumărate ori că în curând se va termina petrolul,
doar pentru a fi stabilită în viitor o nouă dată de vârf a petrolului
stabilită în viitor o nouă dată de vârf a petrolului
(un timp maximal ratei de producție globală).
Cum se poate greși atât de des?
Sau s-a reînnoit petrolul de la sine?
Într-adevăr există experți, precum autorul de best-seller, ing. diplomat
Hans-Joachim Zillmer și prof. geograf Werner Kirstein, care merg și mai departe:
în opinia lor, propagarea epuizării stocurilor este utilizată numai pentru
a crește în mod artificial prețurile petrolului pe motiv de penurie.
În acest documentar aflați cum ajung ei la acest punct de vedere.
Începem cu importanța petrolului pentru noi, oamenii.
De la începutul producției industriale de petrol în 1859, a avut loc o schimbare
structurală fundamentală în Europa, care
poate fi văzută ca bază a bogăției actuale.
De atunci, petrolul se folosește ca şi combustibil pentru
mașini, pentru mobilitate, căldură și electricitate.
Ca materie primă, este utilizat pentru
fabricarea a nenumărate produse, care au devenit
o parte integrantă a vieții noastre, cum ar fi plastic, vopsele și îngrășăminte.
În timp ce în 1945 consumul global de petrol a
fost de 6 milioane de barili (159 litri) pe zi,
în 2012 a fost deja 88 milioane de barili
– echivalentul a 44 de super-cisterne pe zi.
Petrolul este astfel cea mai importantă sursă de energie și baza economiei globale.
O aprovizionare adecvată cu ţiţei este extrem de importantă pentru omenire.
În timp ce în anii 1960 un baril de petrol a costat aproximativ 2 dolari,
iar în 1999 era încă disponibil la 10 dolari,
în 2008 s-a atins un maxim de 148 dolari.
Se pune întrebarea importantă:
Ce a determinat această creștere enormă a prețurilor?
Căci prețurile mari ale petrolului au un impact negativ asupra
economiei globale și, în cele din urmă, împovărează întreaga lume.
Criza petrolului, deşi există prea mult petrol?
Conform studiilor istoricului Dr. Rüdiger Graf,
până în jurul anului 1970, petrolul a fost o sursă
de energie ieftină și aparent disponibilă la infinit.
Aceasta s-a schimbat odată cu criza petrolului din 1973,
când Organizația Țărilor Exportatoare de Petrol (pe scurt OPEC)
a vrut să forțeze creșterea prețurilor pentru a acorda companiilor
petroliere internaționale drepturile sale naționale de finanțare.
Prin reducerea producției, aceasta
a făcut presiune asupra economiei globale dependente de petrol;
prețurile au crescut, iar combustibilul a devenit mai rar.
Au existat duminici fără mașini și autostrăzi goale.
De atunci, prețul petrolului nu a scăzut niciodată la nivelul său vechi
și au existat avertizări repetate că trebuie să reducem consumul de petrol.
Dar de ce?
Pentru că volumele de producție au fost de fapt în
creștere continuă de la 0,3 milioane tone în 1861
până la 4.630 milioane tone în 2018.
Potrivit dr. Rüdiger Graf, nu există niciun motiv să ne așteptăm la
un sfârșit iminent al disponibilității acestei resurse importante.
Această lipsă este evocată doar politic și economic.
El spune literal:
„Problema nu este că nu avem suficient ţiţei.
Problema a fost și încă este că avem prea mult ţiţei”.
Teoria din manuale privind producția de petrol, stă pe fundament şubred
Manuale școlare și universitare, cum ar fi cartea de biologie
„Purves”, ne învață despre formarea fosilă a ţiţeiului.
Se știe prea puțin pe ce se bazează această teorie.
Revista NEXUS a scris: „În 1757,
geologul rus Mikhail Lomonosov a
fost primul care a afirmat că petrolul este de provenienţă fosilă.
Ipoteza sa, bazată pe propriile observații și pe
cunoștințele științifice slabe din acel timp, a fost:
Petrolul se formează în perioade de timp neimaginabil de lungi,
din corpuri minuscule de animale,
care sunt incluse în sedimente sub presiune enormă și temperaturi ridicate”.
După două secole și jumătate, ipoteza lui
Lomonosov are aproape statutul de ideologie.
Dar a fost confirmată între timp prin experimente?
În niciun caz!
În Wall Street Journal putem citi:
„Deși omenirea forează după petrol de generații,
nu se știe prea multe despre originea
depozitelor, la fel nici despre procesele de formare din interiorul pământului.”
Producția nebiologică de petrol
Teoria abiotică, puțin cunoscută, despre
producția de petrol și gaze naturale a fost deja
menționată ca o posibilă variantă în mai multe
ediții istorice ale lexiconului Brockhaus.
Abiotic sau abiogen înseamnă că în formare nu sunt implicate ființe vii.
Această teorie presupune – spre deosebire de formarea de petrol fosil –
că hidrocarburile, cum ar fi metanul, sunt produse din unirea carbonului
și a altor elemente din interiorul mai multor corpuri cerești.
Metanul este componenta principală a gazelor
naturale și un precursor al petrolului.
În mai multe scenarii, metanul a putut fi obținut experimental din roci.
În acest scop, rocile au fost expuse la condiții precum cele din mantaua planetei.
Pe de altă parte, în laborator nu s-a putut produce petrol din
material vegetal și animal, care să fie similar petrolului natural.
Prin urmare, testele științifice dovedesc că
hidrocarburile se pot forma prin reacții abiotice.
În schimb, potrivit prof. Werner Kirstein, nu
există încă dovezi ale formării biotice sau fosile.
Gaz natural din abundență
În mod surprinzător, metanul a fost detectat pretutindeni pe fundul mărilor.
Conform ing. diplomat Hans-Joachim Zillmer, astfel de scurgeri de gaz se
găsesc în special la toate marginile de rupere a plăcilor continentale.
Ele pot fi văzute în aproximativ 1.600 de vulcani noroioși de pe uscat
și în nenumărate găuri mari și cratere de pe fundul mării.
De exemplu, solul Mării Nordului este, de asemenea, plin de cratere de metan.
Metanul se scurge în tot felul de locuri din lume și este abundent.
Deci nu se poate pune problema lipsei.
Metanul a fost detectat spectroscopic
Metanul a fost detectat spectroscopic pe Jupiter, Saturn,
Uranus, Neptun și Pluto – prin studierea radiațiilor spațiale.
Deosebit de remarcabil este satelitul lui Saturn, Titan,
pe a cărui suprafață au fost găsite lacuri uriașe de metan lichid.
Metanul pare a fi răspândit în univers.
Cu toate acestea, potrivit oamenilor de știință,
niciunul dintre corpurile cerești menționate mai sus
nu a avut vreodată o floră sau faună, care ar putea
explica formarea biotică, adică fosilă a metanului.
Așadar, de unde provine metanul de pe aceste planete?
Reînnoirea zăcămintelor petroliere
Se pot reînnoi câmpurile petroliere?
Da!
Conform celor mai recente studii, după cum spune prof.Kirstein,
acest lucru este posibil și nu este neobișnuit.
S-a dovedit că petrolul poate ieși din adâncimi mari
și poate reface depozitele deja exploatate.
Poate fi dovedit în laborator dacă petrolul este nou:
petrolul nou apărut are o amprentă diferită
de cea anterioară și alți microbi trăiesc în el.
Dacă petrolul s-ar dezvolta biotic, acesta s-ar putea forma
doar o singură dată din organismele moarte
Însă, mult mai probabil este ca reumplerea depozitelor să fie
explicată prin producția abiotică constantă în miezul pământului.
De ce se găsesc microbi în petrol?
În ţiţei există nenumărați microbi și bacterii moarte,
care, conform teoriei comune, sunt considerate
ca dovadă că petrolul provine din acestea
– deci trebuie să aibă o origine biologică.
Dacă mor doar din cauza diferenței de presiune în
timpul extracției de petrol, pentru că nu pot rezista?
Dar dacă aceste microorganisme trăiesc la kilometri
adâncime, unde este depozitat şi ţiţeiul?
Astrofizicianul prof. Gold a ajuns la această idee şi, după el, și alții.
Pentru a obține confirmarea teoriei sale, a făcut un experiment: a folosit un vas sub
presiune pentru a extrage petrol proaspăt din adâncime și l-a examinat în laborator.
Ce a găsit el acolo?
Microbi vii și bacterii pe care nu le-a mai văzut înainte!
Acest lucru este pentru el o dovadă că microbii și bacteriile trăiesc în și din
petrol, deoarece acesta este traiul lor și nu că petrolul este produs de aceştia.
Siturile extrem de adânci contrazic teoria originii fosile
În Golful Mexic, petrolul a fost găsit la 5.600
metri și la 10.500 metri sub nivelul mării
Este imposibil să se formeze atât de adânc o fosilă.
Dacă se presupune formarea fosilă, din cauza presiunii și temperaturii ridicate,
petrolul nu ar fi stabil la această adâncime, potrivit prof. Kirstein.
Ing. diplomat Hans-Joachim Zillmer concluzionează:
„Dacă teoria formării abiotice a petrolului și gazelor naturale ar fi corectă,
efectele geopolitice și economice ar fi greu de prezis.
Războaiele pentru petrol s-ar fi încheiat
și prețurile mari ar scădea.”
Pe scurt, întreaga omenire ar duce-o mai bine.”
Cu condiția ca omenirea să fie conștientizată de acest
și petrolul să fie de asemenea disponibil.
Dar de ce formarea fosilă a petrolului este încă
predată în manualele școlare și universitare?
S-ar putea să nu fie de interes pentru anumite
persoane sau grupuri ca omenirea să înveţe
că petrolul și, astfel, energia sunt disponibile nelimitat?
Doi microbi se întâlnesc în petrol:
Hey, închipuie-ți: Am auzit, că oamenii cred, că petrolul a luat
ființă din cauză că strămoșii noștrii sunt morți de milioane de ani!
Hahaha, serios? nu îmi vine să cred!
Dacă ar ști ei, că noi din petrol trăim,
atunci întreaga lor imagine despre lume s-ar schimba!