Dobrý den, jmenuji se Paul Schreyer,
jsem nezávislý novinář, autor a spoluvydavatel
časopisu Multipolar a dnes bych rád
hovořil o aktuálním tématu, pandemii Corony.
Název přednášky zní: Hry na plánování pandemií - příprava na novou éru?
Nechci však mluvit o současné situaci, o současné krizi
Corony, ale o tom, co se stalo předtím.
A stalo se tam mnoho zajímavých věcí.
Klíčové slovo: Hry pro pandemické plánování.
Situace, kterou v současnosti zažíváme, tedy strach z viru
a na jeho základě velmi přísné omezení svobody, je
přesně tou situací, která se v posledních letech velmi
často a intenzivně zkoušela v různých simulačních hrách.
Nejde o spekulace, je to
dobře zdokumentováno a já bych
zde dnes rád předložil důkazy.
Ano, druhá část názvu: Příprava na novou éru?
Mnoho lidí má dojem, že s touto krizí začíná nová
éra, nový věk, a že to není dobrá éra.
Doba, v níž se demontuje demokracie, v níž se demontují, poškozují a ničí svobody.
Rád bych k tomu přispěl touto přednáškou a pomohl
snad trochu rozšířit pohled a také získat historickou perspektivu.
Řeknu pár slov o obsahu, o kterém chci dnes mluvit.
Takže začnu vlastně už v 90. letech minulého století válkou proti
terorismu, pak představím různé simulační hry, pak se dostanu ke scénáři
Lock Step, velmi zajímavému scénáři z roku 2010, pak představím opět
některé novější simulační hry, které se odehrály v době Trumpova prezidentství,
a pak se dostanu k poslednímu bodu - co se stalo
na akciových trzích v září 2019.
Z mého pohledu je to velmi zajímavý bod, velmi důležitý bod, který
jsem do knihy, kterou jsem na toto téma napsal, zatím nezahrnul.
To znamená, že pro ty, kteří již mou knihu četli, může
tento bod obsahovat informace, které by pro ně mohly být nové.
Ano, začíná nová éra!
Která éra skončila a na
kterou se díváme zpět?
To je samozřejmě doba studené války, která
ve skutečnosti skončila v roce 1990.
Jaký byl ten věk?
Znovu stručně připomínáme:
Šlo samozřejmě o konfrontaci dvou velmocenských bloků.
Sovětský svaz na jedné straně, USA na straně druhé a obecněji řečeno: Na
jedné straně stál Západ a na druhé straně Východ, oba státy byly velmi
dobře vyzbrojeny jadernými zbraněmi a oba si navzájem hrozily totálním zničením.
Taková byla celosvětová situace v letech 1945 až 1990.
Byla to situace poznamenaná velkým strachem,
velkou nejistotou a velkým útlakem.
Mnoho lidí se obávalo, že by mohla vypuknout
jaderná válka - to bylo velmi reálné.
Lidstvo se několikrát ocitlo na pokraji jaderné
války, v roce 1962 v raketové krizi.
V osmdesátých letech minulého století došlo k další velmi riskantní
situaci, kdy se jen s velkou dávkou štěstí podařilo jaderné
válce zabránit nebo se jí naštěstí nepodařilo vypuknout.
Tak je to třeba říci dnes.
Pokud to tedy zasadíme do širšího historického kontextu, studená válka byla
v podstatě velmi bláznivou dobou. Hrozba tak obrovská a existenční!
Toto období skončilo v roce 1990, kdy padla Berlínská zeď.
Celý svět si oddechl.
Sovětský svaz se rozpadl.
Byla tu glasnosť a perestrojka.
To začalo již v 80. letech, v druhé
polovině 80. let, kdy byly ve východním bloku
zahájeny reformy a lidé tam získali větší svobodu.
A tento pocit větší svobody, pocit úlevy, že přestal
strach, že lidé přestali být pod tlakem, to je
v podstatě mezinárodní postoj k životu od roku 1990.
Samozřejmě ne všude na světě, ale v mnoha částech, zejména ve východním
bloku, ale i ve světě jako celku. Dalo by se říct, že.
Tento čas však nepřinesl všude jen radost.
Existovaly také skupiny, vlivné skupiny, které s tím měly problémy.
Například armáda a celý obranný komplex, protože pro ně
se nepřítel v této situaci samozřejmě utrhl ze řetězu.
Už neměli nepřítele.
Sovětský svaz se rozpadl a
jak by se nyní daly
ospravedlnit tak obrovské vojenské výdaje?
Zde na obrázku je americká letadlová loď.
Dalo by se říci, že je par excellence symbolem
bezpečnostního státu, vojenského aparátu, výkonu moci všude na světě.
Tyto zbraňové systémy jsou potřebné k výkonu moci po celém světě.
Jak by se to dalo od té doby ospravedlnit?
Našel jsem pěkný citát přesně z této doby,
konkrétně z roku 1991, od Colina Powella, který
byl v té době nejvyšším vojenským důstojníkem v
USA, a tedy i nejvyšším vojenským poradcem prezidenta.
Později se stal ministrem zahraničí.
A v roce 1991 řekl v novinovém rozhovoru,
trochu se sarkastickým podtónem, ale už vážně:
Docházejí mi ďáblové, docházejí mi padouši, zbývají mi Castro a Kim Ir
Sen. Castro byl tehdy prezidentem Kuby a Kim Ir-sen prezidentem Severní Koreje.
Tedy jedny z mála zbývajících komunistických
států na světě, které ovšem nemohly
vážně sloužit jako nepřátelé USA.
Na to byly tyto země příliš bezvýznamné a vojensky příliš slabé.
Jak tedy mohou USA i po roce 1990 vážně tvrdit, že potřebujeme silnou armádu?
Jak by to měli udělat?
A právě v tomto kontextu, právě v tomto
zpochybňování, začal v 90. letech boj proti terorismu.
Skutečně došlo ke změně éry, kterou z personálního hlediska symbolizuje
i přechod od prezidenta Bushe staršího k prezidentu Clintonovi.
(OBRAZ)
Bush - na obrázku vlevo - je stále představitelem studené války, skutečným studeným válečníkem, který byl ještě
v 70. letech šéfem CIA - a tento přechod od Bushe ke Clintonovi také poskytl mnoho nadějí.
Clinton byl tedy nadějný. Nebyl považován za jestřába, to vůbec ne.
Byl považován za moderního, kosmopolitního člověka.
Do úřadu byl uveden v lednu 1993 a jen o několik
týdnů později došlo k velkému teroristickému útoku na Světové obchodní centrum.
V té době Dvojčata ještě stála.
Bylo to v době před 11. zářím a tento bombový útok v podzemním parkovišti
Světového obchodního centra - (OBRÁZEK) zde obrázek z února 1993 - byl poměrně masivní.
V té době se jednalo o největší teroristický útok v dějinách USA!
700 zraněných, takže podzemní parkoviště zcela zdevastované.
Záměrem bylo zřícení věží, což se
nakonec podařilo až v roce 2001.
Za tímto útokem, bombovým útokem, údajně stojí islamisté.
Hned v následujícím roce Clintonová zveřejnila strategii národní bezpečnosti.
To není na první pohled nic tak neobvyklého, to dělá v podstatě
téměř každý prezident, a dal tak vodítko, kam chce nastavit své priority.
Chtěl bych vám z ní uvést krátký citát, protože je zajímavý.
Clintonová řekla: Studená válka sice skončila, ale potřeba
amerického vůdcovství v zahraničí je stále stejně silná.
Mým zájmem je vytvořit nový veřejný konsenzus
pro zachování našeho aktivního působení v zahraničí.
To je trochu trenérská řeč.
Můžeme tedy vědět toto - aktivní angažovanost v zahraničí neznamená nic jiného než vojenské mise nebo války v zahraničí.
To je jen hezké slovo.
Zajímavé však je, že Clinton zde říká, že musíme
vytvořit konsensus, nebo by rád vytvořil veřejný konsensus, že
můžeme i nadále používat naši armádu po celém světě.
To znamená, že v té době takový konsenzus neexistoval.
Jak jsem již řekl, v té době se vedly velké debaty.
Lidé říkají: Chceme mírovou dividendu hned! To byl signál.
Chceme, aby všechny ty peníze, které nyní po
desetiletí proudí do zbrojení, proudily k nám!
Chceme budovat vlastní ekonomiku, naše společnost by z toho měla
mít prospěch a rozpočet na obranu by se měl snížit.
A v 90. letech byl také omezen, protože tlak veřejnosti byl tak velký.
To bylo v roce 94.
Nyní se dostáváme k dalšímu roku 1995.
V březnu 95 - (OBRAZ)
toto je fotografie Joea Bidena, který je nyní prezidentem USA.
V té době už měl důležitou funkci.
Před 25 lety byl předsedou senátního soudního výboru.
A předložil zde návrh zákona - toto je tento záznam - v Senátu.
Cílem tohoto zákona bylo poskytnout prezidentovi více pravomocí v případě
velkého teroristického útoku a dát vládě více pravomocí obecně.
Tento zákon se tehdy setkal s velmi silným odporem.
Když se podíváte do tiskových archivů z té
doby - já jsem se podíval, jak se
o tom tehdy mluvilo - vidíte, že poměrně
vlivné skupiny za občanská práva šly okamžitě na
barikády a říkaly: Tohle zachází příliš daleko.
Nechceme zvláštní pravomoci pro prezidenta, pro vládu.
To vše má být demokraticky kontrolováno.
Tento zákon nechceme!
Velký odpor!
O několik týdnů později, v dubnu 95, došlo k dalšímu velkému
teroristickému útoku na vládní budovu v Oklahomě a i tento útok
byl v té době - to vše ještě před 11. zářím
- největším a nejsmrtelnějším teroristickým útokem v dějinách USA.
Při tomto útoku zahynulo 170 lidí, asi 1000
bylo zraněno... (OBRÁZEK) Jak vidíte, škody jsou obrovské!
Bomba v autě se dvěma tunami výbušnin,
obrovské škody - a pozornost veřejnosti k
problematice terorismu tímto útokem vzrostla a zůstala
tam velmi, velmi dlouho.
Tento útok na budovu v Oklahomě byl skutečně přelomovým, zlomovým, velmi
rozhodujícím okamžikem pro to, aby byla otázka terorismu, nebezpečí prostřednictvím terorismu,
brána zcela nově, mnohem vážněji, aby byla vnímána zcela jinak.
Ano, na této vlně, řekl bych, na této vlně
teroristické hrozby byla nálada, dalo by se říci, nastavena.
(OBRAZ) Toto je novinový článek z roku 1997.
Ale nepíší ji novináři.
Jejími autory jsou politici, konkrétně bývalý ředitel CIA James Woolsey a vysoce postavený úředník Pentagonu.
Název článku zní: Jak se bránit nepříteli ve stínu.
První věta článku přímo odkazuje na
hlavní útoky, které jsem právě zmínil.
Říká se, že zničení vládní budovy v Oklahomě a bombový útok
na Světové obchodní centrum v New Yorku šokovaly Ameriku, šokovaly Američany.
Ale - a tady přichází to nejdůležitější - tyto tragédie by byly
mnohem horší, kdyby při nich byly použity jaderné, biologické nebo chemické zbraně!
V dalším průběhu článku pak autoři konstatují, že nebezpečí chemických
a biologických zbraní v rukou teroristů by bylo velmi reálné,
představovalo by velmi velké nebezpečí a že by bylo třeba
vyvinout velmi velké úsilí na ochranu před ním.
Tento článek je jen jedním z příkladů této mediální kampaně.
Během této doby bylo v tomto směru publikováno mnoho publikací.
Dovolte mi uvést další příklad, rovněž z téhož roku.
Tehdejší ministr obrany William Cohen na
tiskové konferenci prohlásil: "Chemické a biologické
zbraně jsou pravděpodobnou součástí budoucí války!".
Tímto tvrzením ospravedlňuje navýšení rozpočtu na obranu
o miliardu dolarů v příštích pěti letech.
Takže vidíte, že od samého začátku šlo o spoustu
peněz, o velmi vysoké rozpočty, které byly tímto odůvodněny.
Dá se říci, že William Cohen se v letošním roce
pozoruhodně prosadil i v tisku. Vystupoval v televizní snídani.
Takže ne teď nějak na jevišti Pentagonu, ale v
programu, kde vlastně nejste tolik konfrontováni s politikou.
Seděl tam v televizi u snídaně, držel před kamerou balíček cukru
a řekl: Kdyby Saddám Husajn rozprašoval toto množství - tedy množství,
které obsahuje tento balíček cukru - antraxu, tedy sněti slezinné, nad
městem, jako je Washington, nejméně polovina obyvatel by byla mrtvá.
Stačí jeden nádech a pravděpodobně do pěti dnů zemřou.
Moderátoři televizní snídaně oněměli a tato televizní reportáž vyvolala v
tisku velké vlny, protože byla tak drastická, jako tento příklad.
Je zcela zřejmé, že toto prohlášení nelze označit jinak než jako vyvolávání strachu.
To je nehorázné šíření strachu.
Lidé jsou přesvědčeni, že jsou v bezprostředním ohrožení života.
Ano, to je nálada, která se v
druhé polovině 90. let vytvářela stále častěji.
To je jedna stránka věci - hrozba nového
nebezpečí je vysvětlena, diskutuje se o ní.
Na druhou stranu právě toto nebezpečí, tyto
zbraně, se budují ve stejnou dobu.
To je velmi zajímavé.
To jsem předtím také nevěděl, ale našel jsem to až během výzkumu zde.
V roce 1997 se v USA uskutečnilo několik velmi kontroverzních zbrojních projektů.
CIA měla projekt nazvaný Clear Vision. Byla zde vyvinuta bakteriální bomba.
DIA, což je vojenská zpravodajská agentura Pentagonu, měla projekt Jefferson.
Jako biologická zbraň byla vyvinuta geneticky modifikovaná varianta antraxu.
A tento výzkum probíhal zcela tajně.
Neexistovala žádná parlamentní kontrola ani nic podobného. To tehdy nikdo nevěděl!
Tato skutečnost byla zveřejněna v článku v New York Times v září 2001.
Pentagon poté svolal tiskovou konferenci a vysvětlil,
že se jedná o čistě obranný výzkum.
To je samozřejmě naprostý nesmysl - pokud sestrojíte biologickou zbraň, nejedná se o obranný výzkum.
Během této doby přibral i tento muž: plukovník Robert Kadlec, expert na biologické zbraně.
Během války v Iráku v roce 1991 byl americkým inspektorem biologických zbraní v Iráku
a jedním z předních odborníků na biologické zbraně v USA, jak jsem již řekl.
Ve strategickém dokumentu, ve strategickém dokumentu Pentagonu, který na toto
téma napsal v roce 1998 - to je velmi pozoruhodný
citát, na který mě upozornil kolega Dirk Pohlmann, který je
opravdu velmi důležitý a který nyní krátce přečtu.
Pokud jsou biologické zbraně použity pod záminkou
prostorově omezené nebo přirozeně se vyskytující epidemie,
lze jejich použití věrohodně popřít.
(...) Potenciál způsobit vážné hospodářské ztráty
a následnou politickou nestabilitu v kombinaci
s možností věrohodného popření použití přesahuje
možnosti jakékoli jiné známé zbraně.
Toto je 98.
A v kontextu, v němž jsou tyto věty v článku napsány, Robert Kadlec
varuje, že nepřátelé USA by mohli takové zbraně použít. Přesně v takovém kontextu.
Pokud si však člověk článek přečte důkladně, všimne si, že se
na několika místech znovu a znovu objevuje formulace, že je možné
věrohodně popřít jeho použití - a to také člověka trochu prokoukne.
V této době byla založena instituce, která
dodnes hraje v této oblasti významnou roli.
Nyní se jmenuje Centrum pro zdravotní bezpečnost
a sídlí na John Hopkins University.
Možná jste toto jméno už někdy slyšeli.
V souvislosti s krizí kolem Corony hrála tato instituce významnou roli, protože
všechny údaje o Coroně od počátku až do jara 2020 jsou zde
prezentovány v přehledné tabulce, kterou využívají média po celém světě.
Tento institut byl založen v roce 1998.
V té době se ještě jmenovalo Centrum pro strategie civilní biologické obrany.
Takže to stále mělo vojenský přízvuk.
Později je při vnější prezentaci kladen větší důraz na zdraví.
Ale ve skutečnosti šlo o totéž.
Toto centrum uspořádalo několik velmi důležitých a zásadních simulačních her na toto téma.
cvičení, katastrofická cvičení, kterým bych se níže rád věnoval trochu podrobněji.
To se stalo. 1999.
Institut tedy existuje teprve rok a byl založen
z peněz bohaté miliardářské nadace Sloan Foundation, což
jsou peníze bývalého šéfa koncernu General Motors.
Je už dlouho mrtvý, ale správci
jeho nadace do tohoto hřiště Bioterra
nalili mnoho a mnoho milionů.
První konference se konala v roce 1999.
Jednalo se o velmi významnou událost.
Mnoho set účastníků z deseti zemí se sešlo v
Arlingtonu, jen kousek od hlavního města, na národním sympoziu
o veřejném zdraví a reakci na bioterorismus.
Jak to řešíte, když někde
dojde k útoku, co můžete
dělat, jak se musíme koordinovat?
V rámci této konference, to je zde
únor 99 (PICTURE/PLAQUE) - zde je také
opět organizátor Johns Hopkins Center for Civilian
Biodefense Studies ve spolupráci s ministerstvem zdravotnictví
a různými vědeckými sdruženími.
Tato velká konference se konala poprvé.
Cvičení, v němž se testovalo, že teroristé
rozšíří v USA patogen neštovic a v
USA vypukne epidemie neštovic s mnoha oběťmi
- a jak na to lze reagovat.
Simulační hru si musíte představit takto:
Lidé sedí několik hodin u konferenčního stolu a hrají role.
Hrají různé státní funkce a pak spolu mluví,
stejně jako by spolu museli mluvit v krizi.
Jak by pak ve skutečnosti uspořádali
konferenční hovor ke koordinaci odpovědí.
Taková konference se pak odehrává - kdo
co říká, kdo o čem rozhoduje, kde
vznikají konflikty, kde vznikají problémy.
V závěrečné zprávě o tomto cvičení najdeme následující věty:
- Jak daleko může policie zajít, aby udržela pacienty v karanténě?
- Potřebujeme konsenzus o tom, jak postupovat při očkování.
- Mělo být zavedeno stanné právo?
- Musíme kontrolovat sdělení, které se dostává k
veřejnosti, a jak můžeme toto sdělení kontrolovat?
Všechny tyto otázky byly diskutovány v roce 1999 a
jsou to otázky, které nám samozřejmě velmi připomínají současnost.
Na sympoziu vystoupil také Richard Clarke,
tehdejší vysoký protiteroristický poradce americké vlády,
který byl v úřadu teprve rok.
Řekl: Ministerstvo zdravotnictví je poprvé
součástí Národní bezpečnostní rady USA.
Takže se skutečně šlo touto cestou, že
se tyto zdravotní problémy změnily na vojenské.
Ve stejném roce 1999 Pentagon
pokračoval ve výzkumu biologických zbraní.
Existoval takzvaný projekt Bacchus.
V nevadské poušti byla
postavena továrna na antrax
a cílem bylo toto.
Pentagon to nařídil svým zaměstnancům, tedy tomuto oddělení:
Vyvíjejte malou továrnu na antrax, ale pouze z
materiálů, které jsou volně dostupné na trhu.
Toho bylo také dosaženo po několika měsících.
Ta vyšla také až o několik let později.
Pentagon tuto výrobu antraxu vyvinul z komerčně
dostupných materiálů, takže byl v pozici -
když se teď špatně zamyslíte -, kdy
mohl takový útok provést sám, aby mohl
následně říct, že to udělali teroristé, protože
všechny komponenty jsou volně dostupné na trhu
- tak nebezpečné to je.
Takže tento potenciál, tato schopnost
byla vyvinuta v této době.
K tomu došlo na vojenské základně v Nevadě.
(OBRAZ) Nyní se jedná o celou vojenskou základnu.
Kdysi tam probíhaly testy jaderných zbraní
a v 90. letech tam probíhal
i výzkum biologických zbraní tohoto druhu,
řekl bych, že daleko od civilizace.
Dobře, pak pokračovala rychlými kroky.
Hned v následujícím roce 2000 se
konalo druhé velké sympozium téhož organizátora,
opět na toto téma.
Jediný rozdíl je v tom, že teď
netestovali epidemii neštovic, ale epidemii moru.
Ale zase bioteror! Tyto dokumenty, které vám nyní ukazuji
(OBRÁZEK), jsou originální webové stránky z roku 2008. 2000.
Stále je můžete najít v internetovém
archivu a citáty, které vám teď
ukazuji, jsou to všechno otevřené dokumenty.
Najdete je na internetu.
To už není tajemství.
Žádný whistleblower ani nikdo jiný to nezveřejnil.
Jedná se o otevřený materiál.
Rád bych citoval několik slov
z dokumentů tohoto cvičení z
roku 2000, kde se píše:
Pohled na ozbrojenou přítomnost
armády v amerických městech
vyvolává protesty proti omezování
občanských svobod (...)
Otázkou je, jak a do jaké míry tyto věci prosazujeme.
Kolik síly je použito k
udržení lidí v jejich domovech?
To jsou tedy věci, které byly velmi
konkrétně diskutovány zúčastněnými stranami na vysoké úrovni
v rámci těchto cvičení, jak jsem již
řekl před 20 lety.
V té době - jak si
mnozí pamatují - se v USA
konaly také velmi důležité prezidentské volby.
Prezident Bush mladší nastoupil
do úřadu v lednu
2001. (OBRAZEM)
Vedle něj stojí Dick Cheney, jeho viceprezident,
který má v této administrativě velký vliv.
Jen několik měsíců po nástupu těchto dvou
pánů do funkce proběhlo v krátké době
již třetí velké cvičení v oblasti bioterorismu.
Jmenovala se Temná zima.
Další cvičení s neštovicemi a tato
barevná stránka (OBRÁZEK) je také původní
stránkou tohoto centra z roku 2001.
Tehdy vypadaly webové stránky
trochu barevněji, trochu chaotičtěji.
Toto je skutečně z původního internetového archivu.
Je zde také přímo uvedeno, od koho peníze pocházejí.
Sponzorováno Alfred P. Sloan Foundation &
The Robert Wood Johnson Foundation.
To se děje zcela otevřeně.
Ano, a tento úkol byl profesionalizován.
Předchozí cvičení probíhala v hotelích,
v konferenční místnosti, velmi jednoduše.
Toto cvičení se konalo na vojenské základně.
Andrewsova letecká základna je velkou vojenskou základnou
nedaleko hlavního města Washingtonu, takže se celá
věc ještě o něco zvětšila. Temná zima,
která také trochu připomíná hollywoodský film.
Takže to má skoro něco jako marketing, dá se říct,
že pro celou tuhle záležitost, co se týče propagace.
To vše bylo také zveřejněno.
V té době se o něm také psalo.
To se nedělo v temných zadních místnostech.
Musíte si uvědomit, že je to
vlastně určeno pro veřejnost. Podívejme se,
kdo se skutečně zúčastnil.
To je také z původních dokumentů cvičení.
Když se trochu podíváte na tato jména
nebo když se trochu podíváte na americkou
politiku té doby, řada jmen vám bude
znít povědomě, jsou to velmi vlivní lidé.
Například v roli ředitele CIA
se objevil James Woolsey.
O několik let dříve byl ale skutečně ředitelem CIA.
Nebo třeba guvernér Oklahomy, státu, kde došlo k tomu
strašlivému útoku, to už jsme tu měli - Frank
Keating. V době cvičení byl guvernérem státu Oklahoma.
Takže teď už to jen nehrál, byl to skutečně on.
A podobně i ostatní funkce
jsou obsazeny staršími lidmi.
Dá se říci, že skutečně nacvičili
výjimečný stav na nejvyšší úrovni.
To nebyl žádný střední management úřadů.
To byla velmi vysoká úroveň, na
které se o těchto věcech diskutovalo!
Při pohledu na tyto cvičné
dokumenty vynikne také role tisku.
Protože při těchto cvičeních byl přítomen tisk.
Byli zabudováni do plánovacích her,
hráli spolu a nebyli to
ani malí novináři, ale celostátně
známí novináři.
V těchto velkých novinách najdeme například Judith Millerovou
z New York Times, velmi známou novinářku, nebo
televizní reportéry z velkých stanic NBC CBS.
Byli tam.
(OBRAZ)
Takže to je také fotka přímo z cvičení a v podstatě proběhla falešná tisková konference.
Takže politici si hrají na to,
že teď máme mimořádnou událost, teď
probíhá cvičení s neštovicemi, teď hrozí
útok neštovicemi na USA, a novináři
pak udělají tiskovou konferenci a kladou
otázky.
Politici si již nacvičují, jak budou reagovat
na tisk a co mu pak řeknou.
To se také praktikovalo, a to
velmi rozsáhle a na vysoké úrovni.
Dobře, pak jsme se poučili, to
je součást takového cvičení, k tomu
to vlastně slouží, a výsledky byly
takové, že člověk řekl:
Na útok biologickými zbraněmi jsme
špatně připraveni, nemáme dostatek vakcín
- a násilné omezení občanů
je pravděpodobně jediným dostupným nástrojem,
pokud není dostatek vakcín.
Musíme tedy omezit občanská práva.
Nyní se píše rok 2001.
Znovu se zde objevuje Robert Kadlec, kterého
jsme tu měli předtím, který napsal tento
strategický dokument pro Pentagon a který řekl,
že biologická zbraň by mohla být použita
i ve stínu skutečné epidemie a že
by to pak mohlo být věrohodně popřeno.
Tento Robert Kadlec se zde účastní tohoto
cvičení jako expert na biologické zbraně.
(OBRAZ)
Záznam, který vidíte, je televizní reportáž fiktivního zpravodajského kanálu.
Musíte si představit lidi, kteří
u tohoto cvičení sedí.
Poté se na velké televizní obrazovce přehrávají fiktivní
zprávy, které jsou však předem speciálně připravené.
Pak se objeví odborník Robert Kadlec a řekne: Problém
je, že nemáme dostatek vakcín, a to znamená, že
v Americe může být velmi temná zima - To
znamená, že v Americe může být velmi temná zima.
A to je koneckonců i název cvičení Dark Winter.
A když se nyní podíváme, co se později
stalo s Robertem Kadlecem - nyní v krizi
Corona v roce 2020 - jedním z nejdůležitějších
poradců americké vlády (BILD), který zde stojí uprostřed
u řečnického pultu, vedle něj Mike Pence, viceprezident
za prezidenta Trumpa.
Mezitím byl Joe Biden prohlášen prezidentem USA
a jen několik dní poté, co ho
hlavní americké televizní stanice prohlásily za prezidenta,
řekl, že Ameriku čeká velmi temná zima.
Stejná slova, tedy úplně stejná slova.
Můžete si myslet, že je to
náhoda - samozřejmě nemohu dokázat, že
to souvisí s cvičením.
Existuje však velmi blízké podezření,
že i tento jazyk byl
převzat z tohoto starého předběžného
plánování. Přinejmenším je to stejné.
Zpět na rok 2001.
V podkladech pro cvičení se uvádí:
Američané již nemohou považovat základní občanská
práva, jako je právo na shromažďování
nebo svoboda cestování, za samozřejmost.
Ano, tak to bylo třetí cvičení na toto téma ve velmi krátké době.
To bylo velmi na očích veřejnosti a jen
několik ... to je nyní v červnu 2001.
Pak přijde září, útoky z
11. září a celá problematika
terorismu se opět posune o
úroveň výš.
Nyní je světová veřejnost skutečně dosti přítomná,
teroristická hrozba je tématem, které po léta
řídí a formuje celou politickou diskusi.
Září 2001, pak říjen 2001, o měsíc
později se objevují dopisy s antraxem.
Dopisy s tímto jemným bílým práškem
antraxu jsou odesílány, jsou zasílány poštou.
Těmto dvěma politikům, Tomu Daschleovi a Patricku Leahymu.
Tom Daschle byl v té době předsedou senátní
většiny a Patrick Leahy předsedal soudnímu výboru.
Tyto dva politiky tehdy spojovalo to,
že oba byli proti změnám v
zákonech, které měly být přijaty po
11. září 2001 - klíčový Patriot
Act, tedy omezení občanských práv, rozšíření
pravomocí vlády, rozšíření pravomocí tajných služeb
- všechna tato legislativní opatření, která
byla v té době zavedena.
Postavili se na stranu
občanských práv a řekli:
Toto rozšíření nemůžeme nechat projít jako obecné prohlášení.
Musíme o tom diskutovat případ od
případu, musíme to pečlivě zvážit.
V této situaci oba
obdrželi antraxové dopisy, jejichž
autorství je dodnes sporné.
Na začátku se říkalo, že to pochází od bin Ládina, to od Al-Káidy, to od Iráku.
Nic z toho se nepodařilo doložit.
Nakonec se ukázalo, že dopisy pocházely od
zmateného vědce z amerického výzkumu biologických zbraní.
Ani to se nepodařilo doložit.
V místnosti koluje mnoho různých příběhů.
Tyto útoky se vlastně dodnes nepodařilo vyřešit.
Ale faktem je, že poté, co tito
dva politici obdrželi tyto výhružné dopisy -
a to si musíte na chvíli uvědomit:
Když takovému politikovi pošlou dopis s jedovatým
práškem, tak je jasné, že tím toho
politika nezabijí, protože tito politici si poštu
sami neotevřou.
Samozřejmě mají zaměstnance, kteří to dělají.
Tj.
Ten, kdo to udělal, je nechtěl zabít,
to by si našel jiné způsoby a
prostředky, ale chtěl je ohrozit.
Chtěl jim vyslat signál! Zde je červená čára.
Ať už je autorem těchto dopisů
kdokoli, těmto dvěma politikům by se
mělo vyhrožovat a nahnat jim strach.
A jakkoli se k tomu postavili, to
nevím, ale faktem je, že okamžitě poté,
co dostali ty dopisy, vzdali svůj odpor
a zákony byly takto přijaty.
Tyto dopisy s antraxem pak byly použity k ospravedlnění něčeho velmi zajímavého.
V listopadu 2001, opět velmi krátce
poté, byla z iniciativy americké vlády
založena nová mezinárodní organizace.
Jmenovala se Globální iniciativa
pro zdravotní bezpečnost!
A zdůvodnili to tím, že řekli:
Tyto antraxové dopisy - to byl tehdy velký světový
problém - mohou udeřit kdekoli. Každá vláda je ohrožena.
Irák, Saddám Husajn nebo Usáma bin Ládin mohli
tento vysoce toxický prášek poslat komukoli z nich.
Nyní musíme spojit síly, a to mezinárodně,
všechny státy a společně proti tomu zakročit.
Pak založili tuto iniciativu.
Zúčastněné státy jsou zde označeny vlajkami ve spodní části (ukazují na grafický snímek).
Tedy Kanada, Evropská unie, Francie, Německo,
Itálie, Japonsko, Mexiko, Velká Británie, USA
a také WHO jako technický poradce.
Listopad 2001.
Tuto skupinu tvoří v podstatě G8, tj.
nejvlivnější průmyslové země Západu, doplněné o Mexiko
a Evropskou unii jako dalšího aktéra.
Od té doby se pravidelně
setkávali na velmi vysoké úrovni.
Buď ministři zdravotnictví jednotlivých států
osobně, nebo jejich velmi vysoce
postavení náměstci a jednali a
koordinovali tuto problematiku bioterorismu.
O pouhý rok později byl učiněn další velmi důležitý krok,
2002.
Bylo zjištěno, že plánování pro případ biologického teroru
a pandemie chřipky má skutečně mnoho společného.
Tj.
Od roku 2002 vždy nacvičovali na oba koncerty, připravovali se na oba.
Takže už nutně nepotřebovali jako nebezpečí teroristický
útok, ale řekli si: No, takový virus
se může šířit také jen tak!
I to je stejně nebezpečné a
musíme se na to připravit.
Celá tato problematika pandemické připravenosti, v
angličtině se jí říká Pandemie
Připravenost, tj. pohotovost v případě pandemií.
Ta začala na mezinárodní úrovni prostřednictvím
této instituce v roce 2002.
Poté byla zřízena technická pracovní skupina pro
pandemii chřipky, kterou vedly USA a Anglie.
A pak začala cvičení, která se
již nekonala pouze v USA, ale
byla koordinována na mezinárodní úrovni.
Prvním z těchto cvičení bylo v
roce 2003 cvičení Global Mercury.
Toto je grafický obrázek z materiálů ke cvičení.
Mám je z webových stránek RKI.
A tady vidíte spoluhráče v tomto grafu.
Takže zde jsou přímí aktéři: Evropská
komise, Francie, Německo, Itálie, Japonsko, Mexiko,
Velká Británie, USA, WHO, Kanada -
to jsou aktéři.
A nahoře je režisér a
plánovač cvičení, kteří napsali scénář
cvičení, a dole je herectví!
Zúčastnilo se také
Německo zastoupené RKI.
Bylo to velmi složité několikadenní cvičení.
Zapojilo se do něj mnoho stovek
lidí, kteří ho prostě odehráli.
Takových cvičení bylo v tomto období poměrně hodně.
Cvičení Atlantická bouře bylo v roce 2005 velmi důležité.
Uprostřed za řečnickým pultíkem seděla Madeleine
Albrightová, bývalá ministryně zahraničí USA, která
v tomto cvičení hrála roli prezidenta!
V dokumentech k tomuto cvičení si můžeme přečíst:
Jak by měli vedoucí představitelé jednotlivých států rozhodovat o uzavření hranic nebo karanténě?
Pokud budou přijata opatření k omezení svobody
pohybu, jak dlouho budou muset být zachována?
Jak by byly koordinovány na mezinárodní úrovni a
jak by se rozhodovalo o jejich zrušení?
Takže v podstatě přesně o takových otázkách, o
kterých se nyní na celém světě diskutuje v
roce 2020, se již na tomto cvičení velmi
vážně a na velmi vysoké úrovni diskutovalo.
Dovolte mi, abych vám ukázal, kdo se zúčastnil.
Mimo jiné dva politici z Francie a Německa:
Bernard Kouchner (vlevo) a Werner Hoyer (vpravo).
Bernard Kouchner byl bývalý francouzský ministr zdravotnictví.
Později se stal ministrem zahraničí, tedy součástí vlády.
A v době, kdy se cvičení konalo, se o
něm mluvilo jako o dalším kandidátovi na ředitele WHO.
V té době tedy velmi důležitá osoba v tomto oboru.
Po jeho pravici... ano, a
hrál roli francouzského prezidenta.
Po jeho pravici stojí Werner Hoyer, politik
FDP, který byl státním ministrem na ministerstvu
zahraničí a zastával roli německého kancléře.
Seděli tam u stolu zástupci všech těchto zemí a hráli.
A to jsou lidé, kteří
skutečně nesou vládní odpovědnost.
Ano, Werner Hoyer po cvičení řekl: Pro člověka, který
se v oblasti bezpečnosti a obrany pohybuje již mnoho
let, to bylo docela překvapivé a dechberoucí cvičení.
Myslím, že jen velmi malá část politiků v Evropě si takové věci uvědomuje.
Dobře, teď jsem vás seznámil s poměrně velkým množstvím těchto cvičení.
Možná rozpoznáte paralely. Uvědomují si, o co jde.
Chci učinit svůj velký prozatímní závěr:
O co šlo?
Samozřejmě šlo o zdravotní pohotovost.
Šlo o problémy s rozhodováním, o kompetence:
Kdo může o čem
rozhodovat, kdo má nadřazenost?
Nešlo však jen o tyto věci.
Šlo také o výjimečný stav, zrušení základních práv,
masové očkování a autoritářskou politiku bez účasti parlamentů.
Na tyto body se zaměřila i všechna cvičení.
To považuji za velmi pozoruhodné, protože z logiky věci to není nezbytně nutné.
Pokud nacvičují pandemii nebo teroristický útok, reakci na
ně, nemusí automaticky nacvičovat pozastavení základních práv.
To není automaticky zahrnuto.
Bylo to však provedeno tak, že pozorovatel může
nabýt dojmu, že všechna tato cvičení mohla být
zástěrkou, aby bylo možné vyzkoušet politický výjimečný stav,
aby bylo možné si vyzkoušet, jak se člověk
skutečně chová, když se něco takového stane.
Alespoň takový je můj osobní dojem.
Ano, pak ale brzy přišla finanční krize v letech 2007/2008 a
téma pandemických cvičení na mezinárodní scéně trochu ustoupilo do pozadí.
V roce 2009, kdy světovou ekonomiku zasáhla finanční krize, se
za rohem objevila pandemie prasečí chřipky - řekněme. I
a na jaře 2009, kdy se příběh prasečí chřipky
teprve rozjížděl a nikdo nevěděl, co se bude dít,
se k němu vyjádřil tento pán (promítaný obrázek).
Toto je Jacques Attali, kterého také ne každý zná, ale ve Francii je velmi známý.
Je poradcem prezidenta.
Dlouhou dobu byl velmi důležitým poradcem prezidenta Françoise Mitterranda - připravoval pro něj setkání
G8 jako tzv. šerpa, tedy člověk, který byl dlouhou dobu velmi blízko moci.
Mistr elit ve Francii a také člověk, který například,
jak jsem se dozvěděl z Frankfurter Allgemeine, pomáhal prezidentům
- současnému prezidentovi Emmanuelu Macronovi - k vzestupu.
Sám o sobě říká, že objevil Macrona.
A to je také poměrně věrohodné, když se podíváte,
jak dobře je Jacques Attali propojen s francouzskými elitami.
Na začátku roku 2009 se v jednom článku v tisku - můžete
se k němu dostat i dnes - vyjádřil k prasečí chřipce:
Historie nás učí, že lidstvo se významně rozvíjí pouze
tehdy, když se skutečně bojí (...) Nástup pandemie by
mohl vyvolat jednu z těchto strukturujících obav.
(...) Pak budeme moci položit základy skutečné světové vlády mnohem
rychleji, než by bylo možné jen z ekonomických důvodů.
Nebudu to ani dále komentovat, jsou to
prostě jeho výroky z té doby.
To považuji za velmi pozoruhodné!
Obvykle jsou taková prohlášení označována za
konspirační teorie, ale tohle je skutečnost.
To je skutečné prohlášení muže, který má velký vliv.
A vyjádřil se k tomu v roce 2009.
Přibližně v téže době, o rok později, v
roce 2010, byla v USA publikována studie, která
se tímto směrem také trochu ubírá:
Součástí této studie je tzv. scénář Lock Step.
Krátce vám ji představím, abyste věděli, o čem je.
Samotná studie je
tato (překryvný snímek).
Jedná se o název: Scénáře budoucnosti technologií a mezinárodního rozvoje.
To zní trochu nudně.
Byrokratický název, neokázalý.
Na první pohled nečekáte
žádné velké novinky.
Studie byla vypracována za přispění Rockefellerovy
nadace, níže je uvedeno logo.
Rockefellerova nadace je jednou z nejmocnějších a nejbohatších nadací na světě.
Název pochází od zakladatele.
David Rockefeller byl před sto lety také nejbohatším mužem světa.
Nadace má dodnes velký vliv v mnoha oblastech.
A tato studie z roku 2010 v podstatě
posunula téma simulace na zcela novou úroveň.
Už neříkali jen to, co se stane, když se stane
to a to, ale vypracovali globální, čtyři globální scénáře budoucnosti:
Jakým směrem by se svět mohl
v příštích letech obecně vyvíjet?
Byly definovány čtyři směry.
A jedna z těchto možností, která tam byla načrtnuta,
prostě podívat se trochu mimo krabici, jak se říká
v manažerských kruzích, podívat se trochu dál než na
vlastní nos - jeden z těchto směrů se jmenoval
Lock Step a Lock Step znamená "lockstep".
V tomto scénáři, který byl napsán před 10 lety, dochází k následujícím událostem,tj:
- chřipková pandemie se rozšíří po celém světě a způsobí celosvětovou paniku.
Čína se svým restriktivním přístupem stává v panice vzorem.
Povinné masky se zavádějí všude na světě.
Autoritářské Kontrola je prováděna a zůstává v platnosti i po skončení pandemie.
Občané se dobrovolně vzdávají své svobody a široký odpor
se objevuje až po více než deseti letech.
Toto je scénář z roku 2010.
To je velmi zvláštní, když si to přečtete nyní v
roce 2020, a to je realita, kterou nyní zažíváme.
Pokud si studii přečtete, naleznete v ní formulace, že cílem
je: vyvolat novou strategickou debatu mezi osobami s rozhodovací pravomocí.
Nevíme, nebo já nevím, kdo s kým o tomto
scénáři tehdy mluvil, v jakých kruzích se to šířilo.
To nemůžete říct, nemám o tom žádné údaje, ale existuje to, studie
je k dispozici a byla financována z peněz velmi mocné nadace.
Lze tedy předpokládat, že několik lidí, kteří mají
vliv, si studii přečetlo již v té době.
Ano, celá tato problematika nouzových cvičení a pandemických cvičení nabrala nový náboj, když se 2017.
Jaký byl rok 2017?
V USA byl nový prezident: Donald Trump.
A uvádím to v kontextu, protože mi ten kontext připadá zcela zřejmý.
Takže leden 2017, Trump je inaugurován - tady
je obrázek v Oválné pracovně Bílého domu, uprostřed
prezidentský stůl, vlevo Barack Obama, odcházející prezident, takže
Donald Trump poprvé ukazuje Oválnou pracovnu.
Ano, a všichni si to budou pamatovat.
Média po celém světě byla z toho skutečně šokována.
Trump je prezidentem, jak je to možné, nikdo to nepředpokládal, všichni
si mysleli, že je nemožné, aby se něco takového stalo, aby
se takový outsider - s tak nehoráznými výroky, který se vůbec
nestará o to, co říká mainstream - aby se někdo takový
stal prezidentem, tak to vyvolalo šokové vlny po celém světě.
Každý rok se konají velké mezinárodní konference v
lednu v Davosu, v únoru Mnichovská bezpečnostní konference
a v roce 2017 se na nich nemluvilo
o ničem jiném než o novém americkém prezidentovi.
Co to nyní znamená pro světový systém, pro světový obchod, pro
finanční systém, pro mezinárodní diplomacii? Může to takhle vůbec pokračovat?
Na Mnichovské bezpečnostní konferenci v únoru 2017 vystoupil John McCain
a řekl: Odmítám se smířit se zánikem našeho světového řádu.
John McCain byl tehdy ještě naživu.
Patřil k vojenským jestřábům a zastáncům tvrdé linie v
USA s velkým vlivem v mezinárodní diplomacii a jeho
projev měl na této konferenci, kde se každoročně setkávají
vojáci a diplomaté západního světa, NATO, velký ohlas.
A když se znovu podíváte na dokumenty a články z
doby konání konference, je zřejmé, že tehdy šlo opravdu o
hodně a že lidé v těchto elitních kruzích měli velké
obavy, zda NATO může v této podobě existovat i nadále,
zda se nerozpadne, zda to všechno nezpůsobí Trump.
A právě v této souvislosti byla pronesena tato věta.
McCain říká: "Odmítám se smířit se zánikem našeho světového řádu.
A sklidil obrovský potlesk kolegů ze západního světa.
Druhý den na téže konferenci vystoupí Bill Gates, který
rovněž přednese projev a řekne: "Na vlastní nebezpečí ignorujeme
souvislost mezi zdravotní bezpečností a mezinárodní bezpečností": Útok biologickými
zbraněmi přijde a je jen otázkou času.
Na to musíme být připraveni.
Na epidemie se musíme připravit stejně, jako se armáda připravuje na válku.
A hned poté se tato
mezinárodní pandemická cvičení opět rozběhnou.
Cvičení začíná znovu.
Nyní jsme v roce 2017, v květnu 2017 se v
Berlíně poprvé v historii koná zasedání ministrů zdravotnictví zemí G20.
G20 je dvacet nejbohatších a nejmocnějších průmyslových zemí
světa, takže jsou tam i Čína, Indie a
Brazílie a všechny evropské průmyslové země.
Poprvé se zde sešli ministři zdravotnictví, aby společně
čelili této bioteroristické hrozbě - pandemické hrozbě -
a připravili se na ni.V květnu proběhlo v
Berlíně rozsáhlé pandemické cvičení. 2017.
Vidíme zde v první řadě všechny ministry
zdravotnictví [ Mluvčí ukazuje na obrázek.]
Zde byl Hermann Gröhe předchůdcem Jense Spahna, tehdejšího německého ministra zdravotnictví.
Vedle něj sedí jeho kolegové z
Číny, USA, Brazílie, Kanady a Austrálie.
A na obrazovce se před nimi odehrává scénář pandemie:
Co se stane, když se rozšíří nový virus, a co můžeme společně udělat?
Tehdy se virus nenazýval SARS, ale Mountain Associated Respiratory
Syndrome (MARS) . Nyní se tedy jedná o fiktivní
virus, který podle scénáře zřejmě přišel z hor.
Ano, a když se na to podíváte, když se na ten obrázek podíváte znovu,
tak vám možná bude trochu jasné, proč dnes - teď v krizi - všechny
země nebo většina zemí postupuje velmi koordinovaně a všude se děje to samé.
Ano, protože všichni tito odpovědní lidé dostali v
době před krizí stejné podklady a naučili se
stejné recepty, které pak museli realizovat.
Celé toto cvičení je již synchronizovalo.
Alespoň to tak vypadá.
Zůstáváme v roce 2017, nyní jsme v srpnu 2017.
Ministr zdravotnictví Herrmann Gröhe tento měsíc představí poradní skupinu.
Mezinárodní poradní orgán, který má poskytovat poradenství německé
zdravotní politice s ohledem na globální zdravotní politiku
- jinými slovy, Německo má vytvářet globální zdravotní
politiku -, má být v čele.
A tito pánové a dámy mají v této věci radit vládě [zobrazena skupinová fotografie]. Samozřejmě, že upoutá pozornost přímo uprostřed, to všichni víme:
Christian Drosten je tedy členem tohoto poradního orgánu.
Po jeho levici Ilona Kickbuschová, akademička z Německa, která
se rovněž věnovala výzkumu na téma pandemických rizik atd.
Který hrál roli ve WHO.
Pak zde: Jörg Hacker.
Jedná se o bývalého prezidenta RKI (Robert Koch Institute). Zde je dáma z Afriky, regionální ředitelka WHO pro Afriku.
Z mého pohledu jsou však rozhodující pánové na krajní levici a na pravici.
Protože když se na to podíváte, jsou úplně jiná liga.
Vlevo je Jeremy Farrar z nadace Wellcome Trust.
Jedná se o britskou nadaci, která získala více než 25 miliard eur. dolarů k dispozici.
Jedná se o neuvěřitelně vlivnou nadaci v oblasti zdravotní politiky.
Z hlediska objemu peněz jsou tedy vlivnější
než Rockerfellerova nadace nebo nadace George Sorose.
Mají tedy více peněz a on má
mimořádně dobré kontakty v mezinárodní zdravotní politice.
Zcela vpravo je Christopher Elias z Nadace Gatesových.
A Gatesova nadace je ještě větší,
nemá 25 miliard, ale 50 miliard.
A jsou ještě lépe propojeny, a hrají tak ve světě vedoucí
roli v mezinárodní zdravotní politice, lze s jistotou říci bez nadsázky.
Tito dva pánové jsou od roku 2017 poradci německé vlády a
sedí u jednoho stolu s Christianem Drostenem a ministrem zdravotnictví.
Možná jste to měli slyšet už dříve.
Dobrá, přejděme k příštímu roku.
V roce 2018 proběhne v USA další velké cvičení v oblasti biologického terorismu.
Tentokrát se nejedná o mezinárodní cvičení.
U tohoto konferenčního stolu ve Washingtonu
sedí lidé zastupující Národní bezpečnostní radu.
Tedy lidé - politici, úředníci, důležití lidé ve vysokých funkcích.
Hrají si na to, že jsou nyní Národní bezpečnostní radou
a že došlo k bioteroristickému útoku a oni musí reagovat.
Je to zajímavé z různých úhlů pohledu.
Uprostřed vidíme videopřenos z televizní stanice.
Jedná se o předprodukční televizní pořad.
Obě ženy, které spolu hovoří, jsou v USA známé televizní moderátorky.
Kdyby se to odehrávalo v Německu, bylo by to, jako kdyby se
Sandra Maischbergerová a Maybrit Illnerová radily o bioteroristickém útoku a lidé tam
byli [ Mluvčí ukáže na přiloženou fotografii] a pak na ni zareaguje.
Snažili se, aby byl co nejrealističtější, aby lidé, kteří sedí
u stolu, skutečně cítili, že je to nyní skutečné.
To se podařilo s velkým úsilím.
Dobře, toto cvičení bylo o fiktivní, vysoce postavené,
elitářské sektě, která v biolaboratoři v Curychu vyvinula
odporný virus, který pak rozšířila po celém světě.
Vzniká pandemie a cílem tohoto kultu
prý bylo snížit světovou populaci.
Je to tedy velmi démonický cíl.
Takový byl scénář cvičení Clade X, které
opět organizovalo Centrum pro zdravotní bezpečnost, jež
plánovalo všechna ostatní cvičení v předchozích letech.
Vpravo s nimi je Tom Daschle.
Už jsme ho měli předtím: jeden z příjemců dopisů s antraxem.
Mezitím pracoval jako lobbista pro zdravotnické společnosti.
A zde se právě zúčastnil cvičení.
Po jeho levici stojí Tara O'Tooleová, odbornice na biologickou
bezpečnost, která pro tato cvičení napsala řadu scénářů.
Tak například pro cvičení Dark Winter napsala scénář.
Také ona sedí u stolu.
Později hrála důležitou roli ve vládě a ano,
je vlastně klíčovou osobou v celé této scéně.
Nyní jsme tedy již velmi blízko současnosti.
A než vám povím o posledním cvičení, Události 201 -
v říjnu 2019, rád bych opět otevřel úplně jiný soudek,
protože si myslím, že do tohoto kontextu patří.
V souvislosti s otázkou:
Proč celá pandemie Corony začala v lednu 2020?
Samozřejmě můžete říci, že ano,
pak se virus objeví.
Pokud zůstaneme v rámci oficiálního prohlášení, a tam se to právě odehrálo.
Prostě se to stalo, jak to osud chtěl.
Pokud nyní předpokládáme, že se to nestalo tak
osudově, ale že to bylo řízeno některými kruhy
jako hra mysli, pak asi není nezajímavé si
uvědomit, co se stalo v září 2019.
Protože na akciových trzích došlo k velkému zemětřesení.
Nevšiml jsem si toho téměř vůbec, tehdy jsem
si toho všiml jen letmo, jako malé zprávy,
ale nesledoval jsem to a až nyní, kvůli
této přednášce, jsem se na to podíval blíže.
Jak jsem řekl na začátku, ani já toto téma ještě nemám ve své knize.
Aby si udělali představu o tom, co
se skutečně stalo, ukážu jim krátkou novinovou
zprávu, která to docela dobře vystihuje.
Jedná se o dobový článek.
Byla zveřejněna v říjnu 2019 a uvádí se v ní: Zkrat ve finančním systému.
Americký Federální rezervní systém chce miliardami dolarů zabránit úplnému selhání na peněžním trhu.
Jak kritická je situace?
Přečtu vám nejdůležitější informace z článku,
abyste pochopili, o co šlo:
Krize přišla ze dne na den.
Bankám hrozilo, že jim dojdou peníze.
Centrální bankéři napumpovali do peněžního trhu stovky
miliard dolarů, jen aby zabránili nejhoršímu.
Zní to jako vrchol světové finanční krize před jedenácti lety -
ale ve skutečnosti to popisuje předminulé pondělí. Takže září 2019.
Významná část světového finančního systému se ocitla na
pokraji zhroucení a veřejnost si toho téměř nevšimla.
V noci ze 17. na 18. září se bez varování zvýšila jistá úroková sazba
(...): sazba, která platí pro banky, které si chtějí půjčit v krátkém termínu.
Běžně jsou tamní banky zásobovány hotovostí
za zhruba dvouprocentní úrok (...)
Ale najednou se tam hotovost zdražila o deset procent.
(...) Naposledy museli centrální bankéři zasahovat na repo trhu ─ název
tohoto finančního centra ─ po pádu investiční banky Lehman Brothers. 2008.
Nerovnováha investiční banky tehdy vyvolala v této části finančního systému
stav nouze, který téměř vedl ke kolapsu světové ekonomiky.
Přišlo mi to velmi zajímavé a stále mi to přijde velmi
zajímavé a snažil jsem se to ověřit, podívat se na čísla.
Šel jsem na internetové stránky Federálního rezervního systému, americké centrální banky.
A tam najdete následující graf.
Ti, kteří se nevyznají ve financích a číslech, se nemusí bát, tento graf
není magický. Není to tak složité, jak to na první pohled vypadá.
Pokusím se je stručně vysvětlit:
Graf ukazuje rozvahu centrální banky.
To by se dalo přeložit takto:
Graf ukazuje, jakým objemem peněz přispívá Federální rezervní systém do ekonomiky USA.
Kolik tedy nakupuje státních dluhopisů a kolik podnikových dluhopisů.
To znamená, že centrální banka vytváří peníze a dává je na trh,
aby kompenzovala skutečnost, že banky si již nepůjčují peníze, protože ztratily důvěru.
Tohle se stane.
Poněkud zjednodušeně by se to dalo
nazvat také křivkou horečky americké ekonomiky.
To skutečně je.
Začněme vlevo.
V roce 2008, před finanční krizí, měl Federální rezervní systém celková
aktiva ve výši přibližně jednoho bilionu, tj. 1 000 miliard dolarů.
To se během několika týdnů zdvojnásobilo, na podzim 2008.
Ano, proč se zdvojnásobil?
Protože banky si přestaly půjčovat peníze navzájem.
Důvěra byla pryč.
A tady musí zasáhnout centrální banka, protože jinak se systém zhroutí.
Stalo se toto.
Zajímavé je, že se nesnížil, ale jeho
úroveň zůstala v následujících letech stejná.
V letech 2010 a 2011 byla zvýšena. 12,13,14 se dále zvyšovala.
Od roku 2015 do konce roku 2015 pak nastala fáze nárůstu. 2017.
S velmi vysokou fází nárůstu, čtyři biliony, čtyřnásobek hodnoty před krizí.
Když se na to podíváte s odstupem dneška, uvidíte;
tato bublina byla obrovská.
Uvědomujeme si, že tak velkou bublinu nelze udržovat věčně.
V určitém okamžiku ji musíte vypustit, jinak praskne.
A přesně o to se americký Federální rezervní systém pokusil na konci roku 2017.
Rozhodla se pomalu a cílevědomě z této bubliny neustále vypouštět vzduch.
prodej aktiv, a tím opětovné vymazání peněz ze systému.
A to se dařilo dva roky.
Od konce roku 2017 do konce roku
2019 ─ a my si to přiblížíme
─ a je to tu zase.
Jak neustále, měsíc co měsíc, se centrální banka snaží nafouknout bublinu?
A trhy s tím souhlasily. Investoři to akceptovali.
A v září 2019 se něco stalo.
Nevím co, nemohu vám to říct.
Faktem však je, že důvěra v tento finanční trh,
v "repo trh", se v září zhroutila. 2019.
A to znamenalo, že centrální banka musela zcela změnit kurz.
To, co dělala dva roky, musela úplně změnit.
Musela se znovu přihlásit.
To byl pro tuto banku šok.
A jak vidíte, tento vzestup nemá s Coronou vůbec nic společného.
Jedná se o leden 2020, což je vzestup ve stínu Corony v březnu.
Ale to, říjen, listopad, prosinec 2019
nemá nic společného s krizí Corona.
Je to však stejný pohyb, který později jen zesílil.
Když se na to podíváte nyní ... Ale ne...
Ještě předtím bych vám rád ukázal zprávu z ledna 2020, ─ ještě
předtím, než se Corona stala velkým mediálním tématem ─ z 16. ledna.
Novinář listu Handelsblatt Norbert Häring napsal o
tomto nárůstu článek. A píše v něm:
FED svou intervenci - nepřesvědčivě - zdůvodnil dočasným
vlastním chybným odhadem (...). V žádném případě nelze
vyvozovat, že si banky přestaly důvěřovat.
Údajný chybný výpočet je zřejmě poměrně trvalý.
O čtyři měsíce později jsou nouzové půjčky (...) stále
v neomezeném objemu a jejich konec je v nedohlednu.
FED drží jména příjemců půjček v
tajnosti, aby nezískali pověst nemajetných.
(...) Možná, že boom na finančních trzích poháněný centrálními
bankami je ve své poslední fázi před kolapsem.
Dovolte mi, abych to uvedl do širšího časového kontextu.
Vybral jsem si grafický
rozvahy Federálního rezervního systému, a to nejen 10, ale i 100 let zpětně.
Tak dlouho už tato banka existuje.
(Min. 57.45 Grafika je vybledlá) Je to tato křivka.
Tam v podstatě vidíte, jaký podíl má Federální rezervní systém na ekonomice USA.
A vidíme, že se píše rok 2008, finanční krize.
Naposledy byl takový rozsah zaznamenán během velké hospodářské krize v roce 1930.
Hodnoty do druhé světové války se po válce pomalu snižovaly.
To je úroveň a závažnost, na které se pohybujeme v souvislosti s finanční krizí
z roku 2008 a také s krizí, která znovu propukla v září 2019.
To je dimenze, ve které se nacházíme z finančního hlediska.
Další cvičení proběhlo v říjnu 2019: "Událost 201".
Toto je místo, hotel, kde se toto cvičení konalo.
(Zobrazí se obrázek hotelu)
To je nóbl hotel na Manhattanu na 5. avenue, který tam vidíme.
Tamhle je Central Park.
Ano, a když půjdete kousek po ulici, o pár bloků dál, je Trump Tower.
Toto je nejdražší ulice na Manhattanu.
A tento hotel byl otevřen v roce 1930, uprostřed
hospodářské krize, za peníze velkých bank z Wall Street.
A architektura tohoto podkroví vychází z palácové kaple
ve Versailles, tedy z barokní nádhery Ludvíka XIV.
V této nádheře chtěli žít i bankéři z Wall Street,
kteří ji financovali. Na této úrovni se také trochu viděli.
Ano, hotel tam stojí dodnes.
A právě tam, v New Yorku, proběhlo cvičení
"Událost 201", kde se skutečně nacvičovala pandemie koronaviru.
Chci stručně říci, kdo zde sedí u stolu, abyste
si udělali představu o lidech, kteří zde zkoušeli:
Toto je moderátor z Centra pro zdravotní bezpečnost
Vedle něj sedí Christopher Elias.
Jak jsme se dozvěděli dříve,
je z Nadace Billa Gatese
a byl poradcem federální vlády.
Po jeho pravici sedí šéf amerického Centra pro kontrolu nemocí.
Jedná se o vedoucího čínského úřadu pro kontrolu nemocí.
Také oni se zúčastnili tohoto cvičení.
Jedná se o místopředsedu společnosti Johnson & Johnson,
největší farmaceutické společnosti na světě podle tržní kapitalizace.
Jedná se o bývalou viceprezidentku CIA,
která také zasedala v tomto kole.
A ten pán vpředu je prezidentem PR agentury Edelmann.
Jedná se o největší PR agenturu na světě.
Na této konferenci, na tomto cvičení, jak jsem
již řekl, byla sehrána pandemie koronaviru, a to
i s ohledem na vztahy s veřejností.
V dokumentech pro toto cvičení to znamená, že vlády
budou muset spolupracovat s mediálními společnostmi na výzkumu a
vývoji chytřejších přístupů k boji proti dezinformacím.
K tomu je zapotřebí rozvíjet schopnost zaplavovat
média rychlými, přesnými a konzistentními informacemi.
(...) Mediální společnosti by se měly zavázat, že zajistí,
aby byla upřednostňována oficiální sdělení a aby byla potlačována
nepravdivá sdělení, a to i prostřednictvím technologií.
A to se v podstatě děje právě teď.
Zde je další obrázek z této konference;
zde vidíme organizátorku, je to ředitelka
Centra pro zdravotní bezpečnost Anita Cicero.
Je právnička, předtím, než začala pracovat
pro tento institut, pracovala ve velké
právnické firmě jako farmaceutická lobbistka.
Měla pod sebou tři stovky právníků
a mezi jejími partnery byli členové
Evropské komise, politici z amerického Senátu,
kterým přibližovala zájmy farmaceutického průmyslu, než
se pak stala zástupkyní ředitele tohoto
centra a spoluorganizovala podobná cvičení.
Za velmi zajímavou považuji prezentaci v levé
horní části obrázku, kde je vidět, jak
je tato fiktivně sehraná krize znázorněna.
Takže zde vidíte graf, počty případů, jak se vyvíjejí.
Můžete se podívat, které země jsou postiženy a jak moc,
můžete se podívat, jak se současně vyvíjejí ceny na burze,
kolik je úmrtí, předpokládaných v příštích několika měsících.
Přesně takovou prezentaci nám v souvislosti
s krizí v Coroně předkládá Univerzita
Johnse Hopkinse, která tímto cvičením prošla,
a která je nám také zprostředkovaně
touto institucí předkládána ve všech médiích.
Přesně takové grafické znázornění čísel, přesně
taková je nyní naše realita.
A navrhované omezení Min1:02:26 ) sociálních médií a
tak dále, a že by to YouTube a
Google a velké korporace měly omezit.
Také to, co zde bylo předem naplánováno, je v
tuto chvíli realitou, a myslím, že všechny tyto informace
dohromady jsou důležitým podkladem pro vytvoření názoru na to,
co se zde v tuto chvíli vlastně stalo.
Děkujeme vám za pozornost.