Dober dan, moje ime je Paul Schreyer,
sem svobodni novinar, avtor in sourednik revije
Multipolar, danes pa bi rad spregovoril o
aktualni temi, pandemiji Corona.
Naslov predavanja je: Igre za načrtovanje pandemij - priprava na novo dobo?
Vendar ne želim govoriti o trenutnih razmerah, o sedanji krizi
Corona, ampak o tem, kaj se je zgodilo prej.
Tam se je zgodilo veliko zanimivih stvari.
Ključna beseda: igre za načrtovanje pandemije.
Položaj, ki ga doživljamo zdaj, tj. strah pred virusom in
na podlagi tega zelo strogo omejevanje svobode: to je natanko
položaj, ki je bil v zadnjih nekaj letih zelo pogosto
in intenzivno preizkušan v različnih simulacijskih igrah.
To niso špekulacije, ampak
dobro dokumentirani dokazi, ki
jih želim danes predstaviti.
Da, drugi del naslova: Priprave na novo dobo?
Mnogi ljudje imajo občutek, da se s to krizo začenja
novo obdobje, nova doba, in da to ni dobro obdobje.
Obdobje, v katerem se ruši demokracija, v katerem se rušijo, krnijo, uničujejo svoboščine.
S tem predavanjem bi rad prispeval k temu in pomagal
morda nekoliko razširiti pogled in pridobiti bolj zgodovinsko perspektivo.
Povedal bom nekaj besed o kazalu, o katerem želim govoriti danes.
Začel bom v devetdesetih letih prejšnjega stoletja z vojno proti
terorizmu, nato predstavil različne simulacijske igre, prišel do scenarija Lock
Step, zelo zanimivega scenarija iz leta 2010, nato bom ponovno
predstavil nekaj novejših simulacijskih iger, ki so potekale v času
Trumpovega predsedovanja, nato pa prišel do zadnje točke - kaj
se je zgodilo na borzah septembra 2019.
Z mojega vidika je to zelo zanimiva točka, zelo pomembna točka, ki je
še nisem vključil v knjigo, ki sem jo napisal na to temo.
To pomeni, da lahko za tiste, ki so že prebrali mojo
knjigo, ta točka vsebuje informacije, ki so lahko tudi zanje nove.
Da, začenja se novo obdobje!
Katero obdobje se je končalo in
na katero obdobje se oziramo?
To je seveda obdobje hladne vojne, ki
se je dejansko končala leta 1990.
Kolikšna je bila ta starost?
Še enkrat vas na kratko spomnimo:
Seveda je šlo za soočenje dveh velikih sil.
Sovjetska zveza na eni strani, ZDA na drugi in širše: Zahod na eni
in Vzhod na drugi strani sta si stala nasproti, oba sta bila močno
oborožena z jedrskim orožjem in sta si grozila s popolnim uničenjem.
Takšne so bile razmere v svetu od leta 1945 do 1990.
To so bile razmere, zaznamovane z
velikim strahom, veliko negotovostjo in zatiranjem.
Veliko ljudi se je balo, da bi lahko izbruhnila
jedrska vojna - to je bilo zelo realno.
Človeštvo je bilo večkrat tik pred izbruhom
jedrske vojne, leta 1962 v raketni krizi.
Tudi v osemdesetih letih prejšnjega stoletja je prišlo do še ene zelo
kočljive situacije, v kateri se je bilo mogoče le z veliko sreče
izogniti takšni jedrski vojni ali pa se ta po sreči ni razplamtela.
Tako je treba govoriti danes.
Če se na to ozremo v širšem zgodovinskem kontekstu, je bila
hladna vojna zelo noro obdobje. Grožnja je tako velika in eksistencialna!
To obdobje se je končalo leta 1990, ko je padel berlinski zid.
Po vsem svetu je bilo čutiti veliko olajšanje.
Sovjetska zveza je razpadla.
Bila sta glasnost in perestrojka.
To se je začelo že v osemdesetih letih, v drugi
polovici osemdesetih let, ko so se v vzhodnem bloku začele
reforme in so ljudje tam dobili več svobode.
In ta občutek večje svobode, ta občutek olajšanja, da je strah
minil, da so se ljudje znebili pritiska, to je bil v
bistvu odnos do življenja od leta 1990 dalje na mednarodni ravni.
Seveda ne povsod po svetu, ampak marsikje, zlasti v vzhodnem bloku,
pa tudi v svetu kot celoti. Lahko bi rekli, da.
Vendar pa ta čas ni prinesel le veselja povsod.
S tem so imele težave tudi vplivne skupine.
Na primer vojska in celoten obrambni kompleks, saj se
jim je sovražnik v teh razmerah seveda izmuznil.
Niso imeli več sovražnika.
Sovjetska zveza je razpadla in
kako bi zdaj lahko upravičili
tako velike vojaške izdatke?
Na sliki je ameriška letalonosilka.
Lahko bi rekli, da je par excellence simbol varnostne
države, vojaškega aparata in izvajanja oblasti povsod po svetu.
Ti oborožitveni sistemi so potrebni za izvajanje oblasti po vsem svetu.
Kako bi to lahko od takrat naprej opravičevali?
Našel sem lep citat iz točno tega časa, in
sicer iz leta 1991, ki ga je izrekel Colin
Powell, ki je bil takrat najvišji vojaški častnik v
ZDA in s tem tudi najvišji vojaški svetovalec predsednika.
Pozneje je postal zunanji minister.
Leta 1991 je v časopisnem intervjuju
dejal, nekoliko sarkastično, a že resno:
Ni več hudičev, ni več zlobnežev, ostajata mi le še Castro in Kim Il
Sung. Castro je bil takrat predsednik Kube, Kim Il Sung pa predsednik Severne Koreje.
Torej nekaj redkih preostalih komunističnih držav
na svetu, ki pa seveda niso
mogle biti resen sovražnik ZDA.
Te države so bile za to preveč nepomembne in vojaško prešibke.
Kako lahko ZDA po letu 1990 še vedno resno trdijo, da potrebujejo močno vojsko?
Kako naj to storijo?
In prav v tem kontekstu, prav v tem spraševanju se
je v devetdesetih letih prejšnjega stoletja začel boj proti terorizmu.
Resnično se je zamenjalo obdobje, ki ga tudi na kadrovskem
področju simbolizira prehod s predsednika Busha starejšega na predsednika Clintona.
(OBRAZEC)
Bush - na sliki levo - je še vedno predstavnik hladne vojne, pravi hladni bojevnik, ki je bil v
sedemdesetih letih prejšnjega stoletja šef Cie - in tudi ta prehod od Busha h Clintonu je prinesel veliko upanja.
Clintonova je bila upanje. Ni veljal za jastreba, sploh ne.
Veljal je za modernega in svetovljanskega človeka.
Januarja 1993 je bil inavguriran, le nekaj tednov pozneje pa
se je zgodil velik teroristični napad na Svetovni trgovinski center.
Takrat sta stolpa dvojčka še vedno stala.
To je čas pred 11. septembrom in ta bombni napad v podzemni parkirni hiši Svetovnega
trgovinskega centra - na sliki je slika iz februarja 1993 - je bil precej obsežen.
Takrat je šlo za največji teroristični napad v zgodovini ZDA!
700 poškodovanih, tako da je podzemno parkirišče popolnoma opustošeno.
Namen je bil zrušiti stolpnici, kar
je nazadnje uspelo šele leta 2001.
Za tem napadom naj bi stali islamisti.
Takoj zatem, naslednje leto, je Clinton objavil strategijo nacionalne varnosti.
To sprva ni tako nenavadno, saj to v bistvu počne skoraj vsak
predsednik, zato je dal smernice, kam želi usmeriti svoje prednostne naloge.
Navedel vam bom kratek citat, ker je zanimiv.
Clintonova je dejala: "Hladne vojne je morda konec, vendar je potreba po
ameriškem vodstvu v tujini še vedno tako močna kot kdaj koli prej.
Moja skrb je ustvariti novo javno soglasje
za ohranitev našega dejavnega sodelovanja v tujini.
To je malo trenerjevega govora.
Zato lahko vemo, da aktivno delovanje v tujini ne pomeni nič drugega kot vojaške misije ali vojne v tujini.
To je le lep izraz za to.
Zanimivo pa je, da Clinton pravi, da moramo ustvariti
soglasje oziroma da bi rad ustvaril javno soglasje, da
lahko še naprej uporabljamo našo vojsko po vsem svetu.
To pomeni, da v tistem času ni bilo takšnega soglasja.
Kot sem že dejal, so takrat potekale velike razprave.
Ljudje so rekli: "Hočemo mirovno dividendo zdaj! To je bil znak.
Želimo, da se ves ta denar, ki se že
desetletja steka v oboroževanje, zdaj steka k nam!
Želimo graditi lastno gospodarstvo, naša družba bi morala imeti
koristi in ta obrambni proračun bi bilo treba zmanjšati.
V devetdesetih letih pa so ga zmanjšali tudi zaradi velikega pritiska javnosti.
To je bilo 94 let.
Prehajamo v naslednje leto. 1995.
marca 95 - (OBRAZEC)
to je slika Joeja Bidena, ki je zdaj predsednik ZDA.
Že takrat je imel pomembno funkcijo.
Pred 25 leti je bil predsednik senatnega odbora za pravosodje.
V senatu je predstavil predlog zakona - to je ta posnetek.
Namen tega zakona je bil dati predsedniku več pooblastil v primeru
večjega terorističnega napada in dati več pooblastil vladi na splošno.
Ta zakon je takrat naletel na zelo močan odpor.
Če pogledate arhive tiska v tistem času -
to sem storil jaz, kako se je takrat
o tem razpravljalo -, vidite, da so precej
vplivne skupine za državljanske pravice takoj šle na
barikade in rekle: To gre predaleč.
Ne želimo posebnih pooblastil za predsednika in vlado.
Vse to naj bi bilo pod demokratičnim nadzorom.
Tega zakona ne želimo!
Velika odpornost!
Nekaj tednov pozneje, aprila 95, se je zgodil še en velik
teroristični napad na vladno poslopje v Oklahomi in tudi ta napad
je bil v tistem času - to je bilo pred 11.
septembrom - največji in najbolj smrtonosen teroristični napad v zgodovini ZDA.
V tem napadu je bilo ubitih 170 ljudi, okoli 1000
je bilo ranjenih... (OBRAZEC) Kot lahko vidite, je škoda ogromna!
Avtomobil bomba z dvema tonama eksploziva, ogromna
škoda - pozornost javnosti na vprašanje terorizma
se je s tem napadom povečala in
ostala zelo, zelo dolgo.
Napad na stavbo v Oklahomi je bil resnično prelomni, odločilen trenutek, da se
je vprašanje terorizma, nevarnosti, ki jo predstavlja terorizem, začelo obravnavati povsem na novo,
veliko bolj resno, da se ga je začelo dojemati povsem drugače.
Da, potem je bilo na tem valu, lahko bi rekel,
na tem valu teroristične grožnje, razpoloženje, lahko bi rekli, nastavljeno.
(OBRAZEC) To je časopisni članek iz leta 1997.
Vendar ga ne pišejo novinarji.
Napisali so jo politiki, in sicer nekdanji direktor Cie James Woolsey in zelo visok uradnik Pentagona.
Naslov članka je: Kako se braniti pred sovražnikom v senci.
Prvi stavek članka se neposredno nanaša na
glavne napade, ki sem jih pravkar omenil.
Pravijo, da sta uničenje vladne stavbe v Oklahoma Cityju in bombni napad
na Svetovni trgovinski center v New Yorku pretresla Ameriko, pretresla sta Američane.
Toda - in tu je bistvo - te tragedije bi bile veliko
hujše, če bi bilo pri tem uporabljeno jedrsko, biološko ali kemično orožje!
V nadaljevanju članka avtorji navajajo, da bi bila nevarnost
kemičnega in biološkega orožja v rokah teroristov zelo realna,
zelo velika in da bi si bilo treba zelo
prizadevati, da bi se pred njo zaščitili.
Ta članek je le en primer iz te medijske kampanje.
V tem času je bilo na ta način in v tej smeri objavljenih veliko publikacij.
Naj navedem še en primer, prav tako iz istega leta.
Takratni obrambni minister William Cohen je na tiskovni konferenci
na vrhu dnevnega reda izjavil: "Kemično in biološko orožje
je verjetna sestavina prihodnjega vojskovanja!" Trdil je.
S to trditvijo utemeljuje, da bo v naslednjih petih
letih za obrambni proračun namenil milijardo dolarjev več.
Tako vidite, da je šlo že od samega začetka za veliko
denarja, za zelo velike proračune, ki so bili s tem upravičeni.
Lahko rečemo, da se je William Cohen v tem letu
izjemno izkazal tudi v tisku. Nastopal je na televizijskem zajtrku.
Torej ne zdaj nekako na odru Pentagona, ampak v
programu, kjer se s politiko pravzaprav ne srečujete toliko.
Sedel je na televizijskem zajtrku, pred kamero držal zavojček sladkorja in dejal:
"Če bi Sadam Husein po mestu, kot je Washington, razpršil to količino
- to je količino, ki jo vsebuje ta zavojček sladkorja - antraksa,
tj. vraničnega prisada, bi bila vsaj polovica prebivalcev mrtva.
Samo en vdih in verjetno bodo umrli v petih dneh.
Voditelji televizijskega zajtrka so ostali brez besed, to televizijsko poročilo
pa je zaradi drastičnosti primera močno odmevalo v medijih.
Povsem jasno je, da te izjave ni mogoče opisati drugače kot spodbujanje strahu.
To je očitno širjenje strahu.
Ljudje so prepričani, da je njihovo življenje v neposredni nevarnosti.
Da, to je bilo razpoloženje, ki se je
v drugi polovici devetdesetih let vedno bolj krepilo.
To je ena stran - grožnja nove
nevarnosti je pojasnjena, o njej se razpravlja.
Po drugi strani pa se istočasno
gradi prav ta nevarnost, to orožje.
To je zelo zanimivo.
Tudi tega prej nisem vedel, ampak sem to ugotovil šele med raziskovanjem tukaj.
Leta 1997 je bilo v ZDA izvedenih več zelo spornih orožarskih projektov.
CIA je imela projekt, imenovan Clear Vision. Tam so razvili bakterijsko bombo.
DIA, ki je vojaška obveščevalna agencija Pentagona, je imela projekt Jefferson.
Kot biološko orožje je bila razvita gensko spremenjena različica antraksa.
Te raziskave so potekale povsem na skrivaj.
Ni bilo parlamentarnega nadzora ali česar koli drugega. Takrat tega ni vedel nihče!
To je bilo objavljeno v članku New York Timesa septembra 2001.
Pentagon je nato sklical tiskovno konferenco in pojasnil,
da je šlo zgolj za obrambne raziskave.
To je seveda popoln nesmisel - če izdelate biološko orožje, to ni obrambno raziskovanje.
V tem času je pridobil na teži tudi polkovnik Robert Kadlec, strokovnjak za biološko orožje.
Bil je ameriški inšpektor za biološko orožje v Iraku med iraško vojno leta
1991 in eden vodilnih strokovnjakov za biološko orožje v ZDA, kot sem dejal.
V strateškem dokumentu, v strateškem dokumentu Pentagona, ki ga je leta
1998 napisal na to temo - to je zelo pomemben citat,
na katerega me je opozoril kolega Dirk Pohlmann, ki je resnično
zelo pomemben in ga bom zdaj na kratko prebral.
Če se biološko orožje uporabi pod krinko
prostorsko omejene ali naravno nastale epidemije, je
mogoče njegovo uporabo verodostojno zanikati.
(...) Možnost povzročitve hudih gospodarskih izgub
in posledične politične nestabilnosti skupaj z
možnostjo verodostojne zavrnitve uporabe presega zmogljivosti
katerega koli drugega znanega orožja.
To je 98.
V kontekstu, v katerem so zapisani ti stavki, pa Robert Kadlec opozarja,
da bi sovražniki ZDA lahko uporabili takšno orožje. Točno v takem kontekstu.
Toda če članek temeljito preberemo, opazimo, da se formulacija,
da lahko verodostojno zanikamo njegovo uporabo, pojavlja na več
mestih - in tudi to nas naredi malce prodorne.
V tem času je bila ustanovljena institucija, ki
ima še danes pomembno vlogo na tem področju.
Zdaj se imenuje Center za zdravstveno varnost
in ima sedež na Univerzi John Hopkins.
Morda ste to ime že slišali.
V okviru Coronine krize je ta institucija odigrala pomembno vlogo, saj
so vsi podatki o Coroni od začetka do pomladi 2020 predstavljeni
v preglednici, ki jo uporabljajo mediji po vsem svetu.
Ta inštitut je bil ustanovljen leta 1998.
Takrat se je še imenoval Center za civilne strategije biološke obrambe.
Tako je bil v njem še vedno vojaški naglas.
Kasneje je v zunanji predstavitvi večji poudarek na zdravju.
Toda v resnici je šlo za isto stvar.
Ta center je organiziral nekaj zelo pomembnih in bistvenih simulacijskih iger na to temo.
vaje, vaje ob nesrečah, ki bi jih rad v nadaljevanju nekoliko podrobneje predstavil.
To se je izklopilo 1999.
Inštitut torej obstaja šele eno leto, ustanovljen pa je
bil z denarjem bogate milijarderske fundacije Sloan Foundation, ki
je denar nekdanjega vodje korporacije General Motors.
Že dolgo je mrtev, vendar so
skrbniki njegove fundacije v to igrišče
Bioterra vložili številne milijone.
Prva konferenca je bila leta 1999.
To je bil zelo velik dogodek.
Več sto udeležencev iz desetih držav se je zbralo
v Arlingtonu, le streljaj od prestolnice, na nacionalnem simpoziju
o javnem zdravju in odzivanju na bioterorizem.
Kako ravnati, ko nekje pride
do napada, kaj lahko storite,
kako se moramo usklajevati?
V okviru te konference, to je tukaj
februarja 99 (OBRAZEC/PLAKETA) - tukaj je tudi
ponovno organizator Johns Hopkins Center za civilne
študije biološke obrambe v sodelovanju z Ministrstvom
za zdravje in različnih znanstvenih združenj.
Ta velika konferenca je bila tudi prva takšna vaja.
Vaja, v kateri je bilo preizkušeno, da bi teroristi
v ZDA razširili povzročitelja ošpic in da bi v
ZDA izbruhnila epidemija ošpic z velikim številom žrtev -
in kako bi se na to odzvali.
Simulacijsko igro si morate predstavljati takole:
Ljudje nekaj ur sedijo za konferenčno mizo in igrajo vloge.
Opravljajo različne državne funkcije in se med seboj pogovarjajo,
tako kot bi se morali pogovarjati v krizi.
Kako bi nato v resnici organizirali
konferenčni klic, da bi uskladili odgovore.
Takšna konferenca se nato odigra - kdo
kaj reče, kdo mora kaj odločiti, kje
se pojavijo konflikti, kje težave.
V končnem poročilu o tej nalogi najdemo naslednje stavke:
- Kako daleč lahko gre policija, da bolnike zadrži v karanteni?
- Potrebujemo soglasje o tem, kako nadaljevati s cepljenjem.
- Ali bi bilo treba uvesti vojno stanje?
- Nadzorovati moramo sporočilo, ki ga dobi
javnost, in kako ga lahko nadzorujemo?
O vseh teh vprašanjih smo razpravljali leta 1999 in to
so vprašanja, ki nas seveda zelo spominjajo na sedanjost.
Na simpoziju je spregovoril tudi Richard Clarke, takratni
visoki svetovalec ameriške vlade za boj proti terorizmu,
ki je bil na položaju šele eno leto.
Povedal je: Ministrstvo za zdravje je prvič
del Sveta za nacionalno varnost ZDA.
Tako se je ta pot dejansko spremenila v vojaška vprašanja,
saj so se ta zdravstvena vprašanja spremenila v vojaška vprašanja.
Istega leta, 1999, je Pentagon
nadaljeval raziskave biološkega orožja.
To je bil tako imenovani projekt Bacchus.
V puščavi Nevada je bila
zgrajena tovarna antraksa, cilj pa
je bil naslednji.
Pentagon je svojemu osebju, to je temu oddelku, naročil, naj to stori:
Razvijte majhno tovarno antraksa, vendar le z
materiali, ki so prosto dostopni na trgu.
Tudi to je bilo doseženo po nekaj mesecih.
Tudi ta je izšla šele nekaj let pozneje.
Pentagon je proizvodnjo antraksa razvil s komercialno
dostopnimi materiali, tako da je bil v
položaju - če zdaj slabo pomislite -,
ko bi lahko sam izvedel takšen napad
in pozneje rekel, da so ga izvedli
teroristi, saj so vse komponente prosto dostopne
na trgu - tako nevarno je to.
Ta potencial, ta sposobnost se je
torej razvila v tem času.
To se je zgodilo v vojaškem oporišču v Nevadi.
(OBRAZEC) To je zdaj celotno vojaško oporišče.
Tam so nekoč potekali poskusi jedrskega orožja,
v devetdesetih letih prejšnjega stoletja pa so
se tam izvajale tudi raziskave biološkega orožja,
daleč stran od civilizacije, bi rekel.
Okej, nato je nadaljeval v hitrih korakih.
Že naslednje leto, leta 2000, je
isti organizator organiziral drugi veliki simpozij,
spet na to temo.
Edina razlika je, da zdaj niso
testirali izbruha ošpic, ampak izbruh kuge.
Toda spet bioteror! Ti dokumenti, ki vam jih zdaj
prikazujem (OBRAZEC), so izvirna spletna stran iz leta 2000.
Še vedno ga lahko najdete v
internetnem arhivu, citati, ki vam jih
zdaj prikazujem, pa so odprti dokumenti.
Najdete jih na spletu.
To zdaj niso več skrivnosti.
Tega ni objavil noben žvižgač ali kaj podobnega.
Vse to je odprto gradivo.
Naj navedem nekaj besed iz
dokumentov te vaje iz leta
2000, ki pravijo:
Oborožena vojaška prisotnost v
ameriških mestih sproža proteste
proti omejevanju državljanskih svoboščin
(...)
Vprašanje je, kako in v kolikšni meri to uveljavljamo.
Koliko sile se uporabi, da se
ljudi zadrži v njihovih domovih?
O teh stvareh so torej pred
20 leti, kot sem že omenil,
na teh vajah zelo podrobno razpravljale
zainteresirane strani na visoki ravni.
V tistem času - mnogi se
spomnite - so bile v ZDA
zelo pomembne predsedniške volitve.
Predsednik Bush mlajši
je nastopil mandat
januarja 2001. (OBRAZEC)
Ob njem je Dick Cheney, njegov podpredsednik,
ki ima v tej administraciji velik vpliv.
Le nekaj mesecev po inavguraciji teh dveh
gospodov je bila v zelo kratkem času
izvedena že tretja velika vaja na področju
bioterorizma. Imenovala se je Temna zima.
Še ena vaja ošpic in ta barvita
stran (OBRAZEC) je tudi izvirna spletna stran
tega centra iz leta 2001.
Takrat so bila spletna mesta videti
nekoliko bolj barvita in neurejena.
To je res iz prvotnega internetnega arhiva.
Prav tako je neposredno navedeno, od koga prihaja denar.
Sponzorirata fundacija Alfred P. Sloan
in fundacija Robert Wood Johnson.
To je bilo storjeno povsem odkrito.
Da, in ta naloga je bila profesionalizirana.
Prejšnje vaje so potekale v hotelih,
v konferenčni sobi, zelo preprosto.
Vaja je potekala v vojaškem oporišču.
Letalsko oporišče Andrews je veliko vojaško oporišče tik
ob prestolnici Washington, zato je bila celotna zadeva
še dodatno povečana. Temna zima, ki je prav
tako nekoliko podoben hollywoodskemu filmu.
Tako da je to skorajda nekakšen marketing, lahko bi rekli,
da je to celotno vprašanje, kar se tiče oglaševanja.
Vse to je bilo tudi javno objavljeno.
V tistem času se je o tem tudi pisalo.
To ni bilo storjeno v temnih zakloniščih.
Zavedati se morate, da je
to v resnici namenjeno javnosti.
Poglejmo, kdo je dejansko sodeloval.
To izhaja tudi iz izvirnih dokumentov o izvajanju.
Če se malo pozanimate o teh imenih ali
če se malo pozanimate o ameriški politiki v
tistem času, vam bo veliko imen zvenelo znano,
saj gre za zelo vplivne ljudi.
Na primer, vlogo direktorja Cie
je odigral James Woolsey.
Toda nekaj let prej je bil res direktor Cie.
Ali pa, poglejmo, guverner Oklahome, zvezne države, ki je doživela
tisti grozljivi napad, o katerem smo že govorili - Frank
Keating. V času vaje je bil dejansko guverner Oklahome.
Torej je zdaj ni samo igral, ampak je bil to dejansko on.
Podobno velja tudi za druge funkcije,
ki jih zasedajo starejši ljudje.
Res lahko rečemo, da so na
najvišji ravni vadili izredne razmere.
To ni bilo srednje vodenje organov.
To je bila zelo visoka raven, na
kateri se je razpravljalo o teh stvareh!
Ob pregledu teh dokumentov je
opazna tudi vloga tiska.
Med temi vajami je bil prisoten tisk.
Vključeni so bili v igre načrtovanja,
igrali so se z njimi in
tudi niso bili majhni novinarji, ampak
nacionalno znani novinarji.
Na primer Judith Miller iz New York Timesa,
zelo znana novinarka tega velikega časopisa, ali televizijski
novinarji iz velikih mrež NBC CBS.
Bili so tam.
(OBRAZEC)
To je tudi fotografija z neposredne vaje, na kateri so v bistvu izvedli lažno tiskovno konferenco.
Politiki so se igrali - zdaj
imamo izredne razmere, zdaj potekajo vaje
v zvezi z malimi ošpicami, zdaj
je v ZDA napad malega ošpičja
-, novinarji pa so nato organizirali
tiskovno konferenco in postavljali vprašanja.
Politiki že vadijo, kako se bodo odzvali
novinarji in kaj bodo potem povedali novinarjem.
Tudi to se je izvajalo, zelo
obsežno in na zelo visoki ravni.
Okej, potem so se naučili lekcije,
to je del takšne vaje, temu
je pravzaprav namenjena, in rezultati so
bili takšni, da je nekdo rekel:
Na napad z biološkim orožjem smo
slabo pripravljeni, nimamo dovolj cepiv -
in prisilne omejitve za državljane so
verjetno edino orodje, ki je na
voljo, če ni dovolj cepiv.
Zato moramo omejiti državljanske pravice.
Piše se leto 2001.
Robert Kadlec, ki smo ga že omenili
in ki je za Pentagon napisal strateški
dokument, v katerem je dejal, da bi
lahko biološko orožje uporabili tudi v senci
prave epidemije in da bi to lahko
verodostojno zanikali, se ponovno pojavlja tudi tukaj.
Ta Robert Kadlec sodeluje v tej
vaji kot strokovnjak za biološko orožje.
(OBRAZEC)
Posnetek, ki ga vidite, je televizijsko poročilo iz izmišljenega novičarskega kanala.
Predstavljati si morate ljudi, ki sedijo
tam in izvajajo to vajo.
Nato se na velikem televizijskem zaslonu predvajajo izmišljene
novice, ki pa so bile posebej vnaprej pripravljene.
Nato se pojavi strokovnjak Robert Kadlec in reče: "Problem je,
da nimamo dovolj cepiva, kar pomeni, da bi lahko bila
zima v Ameriki zelo temačna." - To pomeni, da bi
lahko bila zima v Ameriki zelo temačna.
To je navsezadnje tudi naslov vaje Dark Winter.
In če zdaj pogledamo, kaj se je pozneje
zgodilo z Robertom Kadlecem - zdaj v krizi
Corona leta 2020 - enim najpomembnejših svetovalcev ameriške
vlade (BILD), ki stoji tukaj na sredini za
govorniškim pultom, poleg njega pa Mike Pence, podpredsednik
pod predsednikom Trumpom.
Medtem je bil za predsednika ZDA razglašen Joe Biden,
ki je le nekaj dni po tem, ko so
ga za predsednika razglasile največje ameriške televizijske postaje, dejal,
da Ameriko čaka zelo temačna zima.
Iste besede, torej popolnoma enake besede.
Lahko si mislite, da je to
naključje - seveda ne morem dokazati,
da je to povezano z vajo.
Vendar obstaja zelo dober sum,
da je bil tudi ta
jezik prevzet iz tega starega
predhodnega načrtovanja. Vsaj tako je.
Nazaj v leto 2001.
V dokumentih za izvedbo vaje je zapisano:
Američani ne morejo več jemati osnovnih državljanskih
pravic, kot sta pravica do zbiranja ali
svoboda potovanja, za samoumevne.
Da, to je bila tretja vaja na to temo v zelo kratkem času.
To je bilo zelo na očeh javnosti in
le nekaj ... to je zdaj junija. 2001.
Potem pa pride september, napadi
11. septembra in celotno vprašanje
terorizma se ponovno dvigne na
višjo raven.
Zdaj je svetovna javnost res precej prisotna,
teroristična grožnja je tema, ki že leta
usmerja in oblikuje celotno politično razpravo.
Septembra 2001, nato oktobra 2001, mesec dni
pozneje, se pojavijo pisma z antraksom.
Pisma s tem drobnim, belim prahom
antraksa so poslana po pošti.
Za ta dva politika, Toma Daschla in Patricka Leahyja.
Tom Daschle je bil takrat vodja senatne
večine, Patrick Leahy pa predsednik pravosodnega odbora.
Oba politika je takrat povezovalo to,
da sta nasprotovala spremembam zakonodaje, ki
so bile sprejete po 11. septembru
2001 - ključnemu Patriotskemu zakonu, tj.
omejevanju državljanskih pravic, širjenju pristojnosti vlade,
širjenju pristojnosti tajnih služb - vsem
tem zakonodajnim ukrepom, ki so bili
uvedeni v tistem času.
Postavili so se na stran
državljanskih pravic in rekli:
Tega podaljšanja ne smemo pustiti kot splošne izjave.
O tem moramo razpravljati od primera
do primera in to skrbno pretehtati.
V tej situaciji sta prejela pisma z
antraksom, katerih avtorstvo je pravzaprav še danes
sporno, kar je treba povedati.
Na začetku je bilo rečeno - to prihaja od Bin Ladna, to prihaja od Al Kaide, to prihaja iz Iraka.
Nič od tega ni bilo mogoče dokazati.
Na koncu je bilo rečeno, da je pisma
poslal zmeden znanstvenik iz ameriških raziskav biološkega orožja.
Tudi tega ni bilo mogoče zares utemeljiti.
V sobi kroži veliko različnih zgodb.
Dejansko ti napadi še danes niso bili rešeni.
Dejstvo pa je, da sta ta dva
politika po tem, ko sta prejela grozilna
pisma - in tega se morate za
trenutek zavedati: Če takšnemu politiku pošljejo pismo
s strupenim prahom, je jasno, da ga
s tem ne ubijejo, saj ti politiki
sami ne odpirajo svoje pošte.
Seveda imajo zaposlene, ki to počnejo.
Tj.
Kdorkoli je to storil, jih ni hotel
ubiti, saj bi našel druge načine in
sredstva, ampak jih je želel ogroziti.
Želel jim je poslati signal! Tu je rdeča črta.
Kdor koli je avtor teh pisem,
bi bilo treba tema dvema politikoma
zagroziti in ju spraviti v strah.
Ne vem, kako so se postavili za to,
toda dejstvo je, da so takoj, ko so
prejeli ta pisma, opustili odpor in zakoni so
bili sprejeti na ta način.
Ta pisma z antraksom so bila nato uporabljena za utemeljitev nečesa zelo zanimivega.
Novembra 2001 je bila
na pobudo ameriške vlade
ustanovljena nova mednarodna organizacija.
Imenovala se je Pobuda
za globalno zdravstveno varnost!
To so utemeljevali z besedami:
Ta pisma z antraksom - to je bila takrat velika svetovna
tema - lahko napadejo kjer koli. Vsaka vlada je ogrožena.
Irak, Sadam Husein ali Osama bin Laden bi lahko
ta zelo strupen prah poslali kateremu koli od njih.
Zdaj moramo združiti moči, mednarodno, vse
države in skupaj ukrepati proti temu.
Nato so ustanovili to pobudo.
Sodelujoče države so tukaj označene z zastavicami na dnu (s kazalcem na grafični diapozitiv).
To so Kanada, Evropska unija, Francija, Nemčija,
Italija, Japonska, Mehika, Združeno kraljestvo, ZDA in
Svetovna zdravstvena organizacija kot tehnični svetovalec.
november 2001.
Ta skupina je pravzaprav skupina G8, tj.
najvplivnejše industrializirane države Zahoda, ki jo dopolnjujeta
Mehika in Evropska unija kot dodatni akter.
Od takrat sta se redno
srečevala na zelo visoki ravni.
O tem vprašanju bioterorizma so
se pogovarjali in usklajevali ministri
za zdravje držav ali njihovi
zelo visoki namestniki.
Le eno leto pozneje je bil narejen še en zelo pomemben korak,
2002.
Ugotovljeno je bilo, da je načrtovanje ukrepov ob nepredvidljivih dogodkih
v primeru biološkega terorizma in pandemije gripe zelo podobno.
Tj.
Od leta 2002 dalje so vedno vadili za obe, se pripravljali na obe.
Zato niso več nujno potrebovali terorističnega napada
kot nevarnosti, ampak so rekli: "No, tudi
takšen virus se lahko širi kar tako!
Tudi to je enako nevarno in
tudi na to se moramo pripraviti.
Celotno vprašanje pripravljenosti na pandemijo, ki
se v angleščini imenuje Pandemija
Pripravljenost, tj. pripravljenost na pandemije.
Na mednarodni ravni se je to začelo
prek te institucije v letu 2002.
Nato je bila ustanovljena tehnična delovna skupina za pandemijo
gripe, ki sta jo vodili ZDA in Anglija.
Nato so se začele vaje, ki niso
več potekale samo v ZDA, ampak so
bile usklajene na mednarodni ravni.
Prva od teh vaj je bila leta
2003, in sicer vaja Global Mercury.
To je grafika iz gradiva za vaje.
Dobila sem jih na spletni strani RKI.
Na tem grafikonu so prikazani člani ekipe.
Tukaj so neposredni akterji: Evropska komisija,
Francija, Nemčija, Italija, Japonska, Mehika, Združeno
kraljestvo, ZDA, Svetovna zdravstvena organizacija, Kanada
- to so akterji.
Zgoraj sta režiser in načrtovalec vaj,
ki sta napisala scenarij za vaje,
spodaj pa je igra!
Sodelovala je tudi Nemčija, ki
jo je zastopal RKI.
To je bila zelo zahtevna naloga, ki je trajala več dni.
Sodelovalo je več sto ljudi,
ki so jo preprosto odigrali.
V tem obdobju je bilo takšnih vaj kar nekaj.
Vaja Atlantic Storm je bila leta 2005 zelo pomembna.
Na sredini je za govorniškim pultom sedela
Madeleine Albright, nekdanja državna sekretarka ZDA, ki
je v tej vaji igrala vlogo predsednika!
V dokumentih za to nalogo lahko preberemo:
Kako naj voditelji držav odločajo o zaprtju meje ali karanteni?
Če bodo sprejeti ukrepi za omejitev svobode
gibanja, kako dolgo jih bo treba ohraniti?
Kako bi jih usklajevali na mednarodni ravni in
kako bi se odločali o njihovi razveljavitvi?
Tako smo o vprašanjih, o katerih se zdaj
po vsem svetu razpravlja v letu 2020, v
bistvu že zelo resno in na zelo visoki
ravni razpravljali med seboj na tej vaji.
Naj vam pokažem, kdo je sodeloval.
Med drugimi sta bila tudi dva politika iz Francije
in Nemčije: Bernard Kouchner (levo) in Werner Hoyer (desno).
Bernard Kouchner je bil nekdanji francoski minister za zdravje.
Pozneje je postal zunanji minister, torej del vlade.
V času, ko je bila vaja izvedena, se je o
njem govorilo kot o naslednjem kandidatu za direktorja SZO.
V tistem času je bil torej zelo pomembna oseba na tem področju.
Na njegovi desni... o, da, in
igral je vlogo francoskega predsednika.
Desno od njega je Werner Hoyer, politik FDP,
ki je bil državni minister na zunanjem ministrstvu
in je imel vlogo nemškega kanclerja.
Za mizo so sedeli predstavniki vseh teh držav in se igrali.
In to so ljudje, ki
so dejansko nosili vladno odgovornost.
Da, Werner Hoyer je po vaji dejal: Za nekoga, ki
že vrsto let dela na področju varnosti in obrambe, je
bila to precej presenetljiva in dih jemajoča vaja.
Mislim, da se takšnih stvari zaveda le zelo majhna manjšina politikov v Evropi.
Dobro, zdaj sem vam predstavil precej teh vaj.
Morda boste prepoznali vzporednice. Prepoznavajo vzorec, za katerega gre.
Želim narediti svoj veliki vmesni sklep:
O čem je bilo govora?
Seveda je šlo za nujne zdravstvene težave.
Šlo je za težave pri odločanju, za kompetence:
Kdo lahko odloča o
čem, kdo ima nadvlado?
Vendar ni šlo le za te stvari.
Šlo je tudi za izredne razmere, odpravo temeljnih pravic,
množično cepljenje in avtoritarno politiko brez sodelovanja parlamentov.
Na te točke so se osredotočile tudi vse vaje.
To se mi zdi zelo presenetljivo, saj po logiki stvari to ni nujno potrebno.
Če v praksi vadijo pandemijo ali teroristični napad in odziv
nanju, jim ni treba avtomatično vaditi ukinitve temeljnih pravic.
To ni samodejno vključeno.
Vendar je bilo to storjeno tako, da lahko
opazovalec dobi vtis, da so bile vse te
vaje morda le krinka za preizkušanje političnega izrednega
stanja, da bi se lahko preizkusilo, kako se
dejansko ravna, ko se kaj takega zgodi.
Vsaj takšen je moj osebni vtis.
Da, potem pa je kmalu prišla finančna kriza v letih 2007/2008 in
tema vaj za pandemijo je na mednarodnem prizorišču nekoliko izginila v ozadje.
Leta 2009, ko je svetovno gospodarstvo zajela finančna kriza, se
je za vogalom pojavila pandemija prašičje gripe - recimo I
spomladi 2009, ko se je zgodba o prašičji gripi šele
začela in nihče ni zares vedel, kaj se bo zgodilo,
pa je ta gospod komentiral to (slika je prikazana).
To je Jacques Attali, ki ga tudi ne poznajo vsi, vendar je v Franciji zelo znan.
Je predsednikov svetovalec.
Dolgo je bil zelo pomemben svetovalec predsednika Françoisa Mitterranda - pripravljal je srečanja G8 za
Mitterranda kot t. i. šerpa, tj. oseba, ki je bila dolgo časa zelo blizu oblasti.
Mojster elit v Franciji in tudi nekdo, ki
je, kot sem izvedel iz Frankfurter Allgemeine, pomagal
pri vzponu predsednikom - sedanjemu predsedniku Emmanuelu Macronu.
Zase pravi, da je odkril Macrona.
In to je tudi razmeroma verodostojno, če pogledamo, kako
dobro je Jacques Attali povezan s francoskimi elitami.
V začetku leta 2009 je v članku v medijih - do
njega lahko dostopate še danes - govoril o prašičji gripi:
Zgodovina nas uči, da se človeštvo močno razvije šele
takrat, ko se resnično boji (...) Začetek pandemije bi
lahko sprožil enega od teh strukturnih strahov.
(...) Potem bomo lahko postavili temelje za pravo svetovno vlado veliko
hitreje, kot bi bilo to mogoče zgolj iz ekonomskih razlogov.
Nadaljnjih komentarjev sploh ne bom dajal, to
so le njegove izjave iz tistega časa.
To se mi zdi izjemno!
Običajno so takšne izjave označene kot
teorija zarote, vendar so resnične.
To je resnična izjava človeka, ki ima velik vpliv.
To je izrazil leta 2009.
Približno v tem času, leto pozneje, leta 2010,
je bila v ZDA objavljena študija, ki je
prav tako šla nekoliko v to smer:
Del te študije je tako imenovani scenarij Lock Step.
Na kratko jo bom predstavil, da boste vedeli, za kaj gre.
Sama študija je takšna
(nadgrajena diapozitivna plošča).
To je naslov: Scenariji za prihodnost tehnologije in mednarodnega razvoja.
To se sliši nekoliko dolgočasno.
Birokratski naziv, nespektakularen.
Na prvi pogled ne pričakujete, da
boste slišali kakšno veliko novico.
Študija je bila pripravljena z denarjem
Rockefellerjeve fundacije, spodaj je logotip.
Rockefellerjeva fundacija je ena najmočnejših in najbogatejših fundacij na svetu.
Ime izhaja iz imena ustanovitelja.
Tudi David Rockefeller je bil pred sto leti najbogatejši človek na svetu.
Fundacija ima še danes velik vpliv na številnih področjih.
Ta študija iz leta 2010 je v bistvu
prenesla temo simulacije na povsem novo raven.
Niso več samo navajali, kaj se bo zgodilo, ko se bo zgodilo
to in to, ampak so razvili globalne, štiri globalne scenarije prihodnosti:
V katere smeri bi se lahko svet
na splošno razvijal v naslednjih nekaj letih?
Opredeljene so bile štiri smeri.
In ena od teh možnosti, ki je bila tam
začrtana, preprosto pogledati malo izven okvirov, kot pravijo v
menedžerskih krogih, pogledati malo dlje od lastnega nosu -
ena od teh smeri se je imenovala Lock Step
in Lock Step pomeni korak na mestu.
V tem scenariju, ki je bil napisan pred desetimi leti, se zgodijo naslednje
stvari,tj: - po svetu se razširi pandemija gripe, ki povzroči svetovno paniko.
Kitajska s svojim restriktivnim pristopom postaja vzor v paniki.
Obvezne maske se uvajajo povsod po svetu.
Avtoritarni Nadzor se izvaja in ostaja v veljavi tudi po koncu pandemije.
Državljani se prostovoljno odrečejo svobodi, širok odpor pa
se pojavi šele po več kot desetih letih.
To je scenarij iz leta 2010.
To je zelo nenavadno, ko to berete zdaj, leta
2020, in to je realnost, ki jo doživljamo zdaj.
Če preberete študijo, boste našli formulacije, da je
cilj: sprožiti novo strateško razpravo med nosilci odločanja.
Ne vemo, oziroma ne vem, kdo je takrat govoril s
kom o tem scenariju in v katerih krogih je krožil.
Tega ne morete trditi, o tem nimam podatkov, vendar obstaja, študija je
na voljo in je bila financirana z denarjem zelo vplivne fundacije.
Zato lahko že zdaj domnevate, da je
študijo takrat prebralo nekaj vplivnih ljudi.
Da, celotno vprašanje vaj v sili, vaj ob pandemiji je dobilo nov zagon z 2017.
Kaj je bilo leta 2017?
V ZDA je bil nov predsednik: Donald Trump.
In to postavljam v kontekst, ker se mi zdi ta kontekst zelo očiten.
Januarja 2017 je bil Trump inavguriran - tukaj je
slika Ovalne pisarne v Beli hiši, v sredini je
predsednikova miza, na levi Barack Obama, odhajajoči predsednik, Donald
Trump pa prvič pokaže Ovalno pisarno.
Da, in vsi se bodo še vedno spominjali.
Mediji po vsem svetu so bili resnično šokirani.
Trump je predsednik, kako je to mogoče, nihče tega ni napovedal, vsi
so mislili, da je nemogoče, da bi se kaj takega lahko zgodilo,
da bi tak outsider - s tako očitnimi izjavami, ki ga sploh
ne zanima, kaj pravi mainstream -, da bi nekdo tak postal predsednik,
zato je to povzročilo valove šoka po vsem svetu.
Vsako leto potekajo velike mednarodne konference v Davosu
januarja, Münchenska varnostna konferenca februarja in v letu
2017 se na teh konferencah ni govorilo o
ničemer drugem kot o novem ameriškem predsedniku.
Kaj to zdaj pomeni za svetovni sistem, svetovno trgovino, finančni
sistem, mednarodno diplomacijo? Ali se lahko tako sploh nadaljuje?
Na münchenski varnostni konferenci februarja 2017 je nastopil John McCain
in dejal: "Ne strinjam se s propadom našega svetovnega reda.
John McCain je bil takrat še živ.
Bil je eden od vojaških jastrebov in trdovratnikov v ZDA
z velikim vplivom v mednarodni diplomaciji, njegov govor pa je
bil zelo dobro sprejet na tej konferenci, kjer se vsako
leto srečujejo vojaki in diplomati zahodnega sveta, Nata.
In če si ponovno ogledate dokumente in članke iz časa konference,
postane jasno, da je takrat res veliko viselo na nitki in
da so bili ljudje v teh elitnih krogih zelo zaskrbljeni, ali
bo Nato v tej obliki sploh še lahko obstajal, ali bo
zdaj razpadel, ali bo Trump ... ali bo vse skupaj razpadlo.
V tem kontekstu je bil izrečen tudi ta stavek.
McCain pravi: "Nočem sprejeti propada našega svetovnega reda.
Njegovi kolegi iz zahodnega sveta so mu namenili velik aplavz.
Naslednji dan na isti konferenci nastopi Bill Gates, ki ima
prav tako govor in pravi: "Na lastno odgovornost zanemarjamo povezavo
med zdravstveno varnostjo in mednarodno varnostjo: Napad z biološkim orožjem
se bo zgodil in to je le vprašanje časa.
Na to moramo biti pripravljeni.
Na epidemije se moramo pripraviti tako, kot se vojska pripravlja na vojno.
Takoj po tem pa se te mednarodne
vaje v primeru pandemije ponovno začnejo.
Vaja se začne znova.
Zdaj smo v letu 2017, maja 2017 bo v Berlinu prvič
v zgodovini potekalo srečanje ministrov za zdravje držav skupine G20.
G20 je 20 najbogatejših in najmočnejših industrializiranih držav
na svetu, torej so tam tudi Kitajska, Indija
in Brazilija, pa tudi vse evropske industrializirane države.
Ministri za zdravje so se tu prvič sestali posebej zato,
da bi se skupaj soočili s to bioteroristično grožnjo -
grožnjo pandemije - in se nanjo pripravili, maja pa je
v Berlinu potekala obsežna vaja o pandemiji. 2017.
V prvi vrsti vidimo vse ministre za
zdravje [ Govornik pokaže na sliko].
Tu je bil Hermann Gröhe predhodnik Jensa Spahna, takratnega nemškega ministra za zdravje.
Poleg njega sedijo njegovi kolegi iz
Kitajske, ZDA, Brazilije, Kanade in Avstralije.
Na zaslonu pred njimi se odvija scenarij pandemije:
Kaj se zgodi, ko se razširi nov virus, in kaj lahko storimo skupaj?
Takrat se virus ni imenoval SARS, ampak z gorami povezan
respiratorni sindrom (MARS) . Torej gre zdaj za izmišljen virus,
ki je v skladu s scenarijem očitno prišel iz gora.
Da, in če si to ogledate, če si to sliko še enkrat ogledate, potem
vam bo morda nekoliko bolj jasno, zakaj danes - zdaj v krizi - vse
države ali večina držav ravnajo zelo usklajeno in se povsod dogaja isto.
Da, ker so vsi ti odgovorni ljudje v času
pred krizo prejemali enake informacije in se učili istih
receptov, ki jih je bilo nato treba izvajati.
Z vsemi temi vajami so že sinhronizirani.
Vsaj tako se zdi.
Ostajamo v letu 2017, zdaj smo v avgustu 2017.
Minister za zdravje Herrmann Gröhe bo ta mesec uvedel svetovalni odbor.
Vodilno vlogo naj bi imelo mednarodno svetovalno telo,
ki naj bi svetovalo nemški zdravstveni politiki z
namenom svetovne zdravstvene politike - z drugimi besedami,
Nemčija naj bi oblikovala svetovno zdravstveno politiko.
In ti gospodje in gospe naj bi vladi svetovali glede tega [prikazana je skupinska fotografija]. Seveda pade v oči prav na sredini, vsi to vemo:
Christian Drosten je tako član tega svetovalnega organa.
Na njegovi levi je Ilona Kickbusch, akademikinja iz Nemčije, ki je
prav tako opravila veliko raziskav na tem področju tveganja pandemije itd.
Ki je imel vlogo v WHO.
Potem tukaj: Jörg Hacker.
To je nekdanji predsednik Inštituta Roberta Kocha (RKI). Tu je gospa iz Afrike, regionalna direktorica SZO za Afriko.
Toda z mojega vidika so odločilni gospodje na skrajni levici in desnici.
Ker so v povsem drugi ligi, če jih pogledamo.
Na levi strani je Jeremy Farrar iz sklada Wellcome Trust.
To je britanska fundacija, ki je zbrala več kot 25 milijard evrov. dolarjev na voljo.
To je izjemno vplivna fundacija na področju zdravstvene politike.
Po obsegu denarja so torej vplivnejši od
Rockerfellerjeve fundacije in fundacije Georgea Sorosa.
Tako imajo več denarja, on pa je izjemno
dobro povezan na področju mednarodne zdravstvene politike.
Na skrajni desni je Christopher Elias iz Fundacije Gates.
Gatesova fundacija je še večja, saj
nima 25 milijard, ampak 50 milijard.
In so še bolje povezani v mreže in imajo tako vodilno vlogo
v svetu na področju mednarodne zdravstvene politike, lahko brez pretiravanja rečemo.
Ta dva gospoda sta od leta 2017 svetovalca nemške vlade,
za isto mizo kot Christian Drosten in minister za zdravje.
Morda bi jo morali slišati že prej.
Dobro, preidimo na naslednje leto.
Leta 2018 bo v ZDA potekala še ena velika vaja biološkega terorizma.
Tokrat to ni mednarodna vaja.
Za to konferenčno mizo v Washingtonu
sedijo predstavniki Sveta za nacionalno varnost.
Torej ljudje - politiki, javni uslužbenci, pomembni ljudje z visokimi funkcijami.
Igrajo se, da so zdaj Svet za nacionalno varnost in da
je prišlo do bioterorističnega napada, na katerega se morajo odzvati.
Zanimiva je z različnih vidikov.
Na sredini vidimo videoposnetek televizijske postaje.
To je televizijski program, ki je bil pripravljen v predprodukciji.
Ženski, ki se pogovarjata, sta znani televizijski voditeljici v ZDA.
Če bi bilo to v Nemčiji, bi bilo tako, kot da bi
se Sandra Maischberger in Maybrit Illner posvetovali o bioterorističnem napadu, ljudje pa
bi [ Govornik pokaže na naloženo fotografijo] in se nanjo odzove.
Prizadevali so si, da bi bil čim bolj realističen, tako da bi
ljudje, ki sedijo za mizo, resnično začutili, da je to zdaj resnično.
To je bilo storjeno z veliko truda.
V tej vaji je šlo za izmišljeno elitistično sekto,
ki je v biološkem laboratoriju v Zürichu razvila grd
virus, ki so ga nato razširili po vsem svetu.
Pojavi se pandemija, cilj tega kulta pa
naj bi bil zmanjšati svetovno prebivalstvo.
Zato je to zelo demonska tarča.
To je bil scenarij vaje Clade X, ki
jo je ponovno organiziral Center za zdravstveno varnost,
ki je pred leti načrtoval vse druge vaje.
Z njima na desni je Tom Daschle.
O njem smo že govorili: eden od prejemnikov pisem z antraksom.
Medtem je delal kot lobist za zdravstvena podjetja.
In tu je pravkar sodeloval pri vaji.
Na njegovi levi je Tara O'Toole, strokovnjakinja za biološko
varnost, ki je napisala številne scenarije za te vaje.
Tako na primer pri vaji Dark Winter je napisala scenarij.
Tudi ona sedi za mizo.
Pozneje je imela pomembno vlogo v vladi in
je pravzaprav ključna oseba v tem prizoru. Zdaj
smo torej že zelo blizu sedanjosti.
In preden vam povem o zadnji vaji, dogodku 201
- oktobra 2019, bi rad ponovno odprl povsem drugačen
sod, saj menim, da sodi v ta kontekst.
V okviru vprašanja, ki si ga zastavimo:
Zakaj se je celotna pandemija Corone začela januarja 2020?
Seveda lahko rečete da, potem
se bo virus pojavil.
Če ostanemo v okviru uradne izjave, se je stvar odvijala po svoje.
Usoda je hotela, da se je to zgodilo.
Če zdaj domnevamo, da se to ni zgodilo tako
usodno, ampak da je bilo to zrežirano s strani
nekaterih krogov kot miselna igra, potem morda ni nezanimivo
spoznati, kaj se je zgodilo septembra 2019.
Na borzah je prišlo do zelo velikega potresa.
O tem nisem opazil skoraj ničesar, takrat sem
ga opazil le mimogrede, kot majhno poročilo, vendar
mu nisem sledil in šele zdaj, za to
predavanje, sem si ga podrobneje ogledal.
Kot sem povedal na začetku, tudi jaz te teme še nimam v svoji knjigi.
Da bi si predstavljali, kaj se je
v resnici zgodilo, jim bom pokazal kratko
časopisno poročilo, ki vse skupaj dobro povzema.
To je članek iz tistega časa.
Objavljena je bila oktobra 2019, v njej pa piše: Kratek stik v finančnem sistemu.
Ameriška centralna banka želi z milijardami dolarjev preprečiti popolno neplačilo na denarnem trgu.
Kako kritične so razmere?
Prebral vam bom najpomembnejše informacije iz članka,
da boste razumeli, kaj se je dogajalo:
Kriza je nastopila čez noč.
Bankam je grozilo, da jim bo zmanjkalo denarja.
Centralni bankirji so na denarni trg natočili na
stotine milijard dolarjev, da bi preprečili najhujše.
Vse to se sliši kot na vrhuncu svetovne finančne krize pred
enajstimi leti, vendar je dejansko opisano predpretekli ponedeljek. Torej septembra 2019.
Pomemben del svetovnega finančnega sistema je bil na
robu propada, javnost pa ni opazila skoraj ničesar.
V noči na 17. september se je brez opozorila dvignila obrestna
mera (...), ki velja za banke, ki želijo najeti kratkoročno posojilo.
Tamkajšnje banke običajno dobijo gotovino za
približno dva odstotka obresti (...)
Toda denar se je tam nenadoma podražil za deset odstotkov.
(...) Nazadnje so morali centralni bankirji posredovati na trgu repo poslov ─
ime tega finančnega centra ─ po propadu investicijske banke Lehman Brothers. 2008.
Neuravnoteženost investicijske banke je takrat v tem delu finančnega sistema sprožila
izredne razmere, ki so skoraj privedle do propada svetovnega gospodarstva.
To se mi je zdelo zelo zanimivo in se mi še vedno
zdi zelo zanimivo, zato sem poskušal preveriti in si ogledati številke.
Obiskal sem spletno stran ameriške centralne banke Federal Reserve.
Tam najdete naslednjo grafiko.
Tisti, ki ne poznate financ in številk, se ne ustrašite, ta graf
ni čaroben. Ni tako zapleteno, kot je videti na prvi pogled.
Poskušal jih bom na kratko razložiti:
Graf prikazuje bilanco stanja centralne banke.
To bi lahko prevedli takole:
Graf prikazuje, koliko denarja prispeva Federal Reserve v ameriško gospodarstvo.
Torej, koliko državnih obveznic odkupi in koliko podjetniških obveznic odkupi.
To pomeni, da centralna banka ustvarja denar in ga daje na trg, da bi
nadomestila dejstvo, da si banke ne posojajo več denarja, ker so izgubile zaupanje.
Zgodi se tole.
Nekoliko poenostavljeno bi to lahko poimenovali
tudi vročinska krivulja ameriškega gospodarstva.
Res je.
Začnimo na levi.
Leta 2008, pred finančno krizo, je imela Federal Reserve skupna
sredstva v višini približno enega bilijona oziroma 1.000 milijard dolarjev.
Ta se je v nekaj tednih, jeseni, podvojil. 2008.
Da, zakaj se je podvojila?
Ker so si banke prenehale posojati denar med seboj.
Zaupanja ni bilo več.
In tu mora posredovati centralna banka, saj se bo sicer sistem sesul.
To se je zgodilo.
Zanimivo je, da se ta ni zmanjšala,
temveč je v naslednjih letih ostala enaka.
V letih 2010 in 2011 se je povečal. 12,13,14, se je še povečala.
Nato je sledila faza platoja od leta 2015 do konca 2017.
Z zelo visoko fazo platoja, štirimi bilijoni, kar je štirikrat več kot pred krizo.
Če pogledate z današnjo razdaljo, potem vidite;
ta mehurček je bil velikanski.
Zavedamo se, da tako velikega mehurčka ni mogoče vzdrževati v nedogled.
Na neki točki ga morate izprazniti, sicer bo počil.
In prav to je konec leta 2017 poskušala storiti ameriška centralna banka Federal Reserve.
Odločila se je, da bo počasi in načrtno sproščala zrak iz tega mehurčka.
prodajo sredstev in s tem ponovno odstranijo denar iz sistema.
To je dobro delovalo dve leti.
Od konca leta 2017 do
konca leta 2019 ─ in
to povečamo ─ še enkrat.
Kako nenehno, iz meseca v mesec, poskuša centralna banka napihniti balon?
Trgi so se s tem strinjali. Vlagatelji so to sprejeli.
Septembra 2019 se je nekaj zgodilo.
Ne vem, kaj, ne morem vam povedati.
Toda dejstvo je, da se je zaupanje v ta
finančni trg, v "repo trg", septembra sesulo. 2019.
To je pomenilo in pripeljalo do tega, da je morala centralna banka popolnoma spremeniti smer.
To, kar je počela dve leti, je morala popolnoma spremeniti.
Znova je morala kupiti.
To je bil šok za to banko.
In vidite, da ta vzpon nima nobene zveze s podjetjem Corona.
To je januar 2020, kar je vzpon v senci Korone marca.
Toda to, oktober, november, december 2019
nima nobene zveze s krizo Corona.
Vendar je to isto gibanje, ki se je pozneje le še okrepilo.
Če si to ogledate zdaj ... O ne...
Pred tem bi vam rad pokazal poročilo iz januarja 2020, ─ še
preden je Corona postala velika medijska tema ─ iz 16. januarja.
Novinar časopisa Handelsblatt Norbert Häring je napisal
članek o tem povečanju. V njem piše:
FED je svojo intervencijo - neprepričljivo - upravičil z
lastno začasno napačno oceno (...). V nobenem primeru ne
smemo sklepati, da si banke ne zaupajo več.
Domnevno napačen izračun je očitno precej trdovraten.
Štiri mesece pozneje so nujna posojila (...) še vedno na
voljo v neomejenih zneskih in jim ni videti konca.
FED ohranja imena prejemnikov posojil v tajnosti,
da ti ne bi dobili slovesa revnih.
(...) Morda je razcvet finančnih trgov, ki so ga
spodbujale centralne banke, v zadnji fazi pred zlomom.
Naj to predstavim v širšem časovnem kontekstu.
Izbral sem grafični
bilance stanja Federal Reserve za obdobje ne le 10, temveč 100 let nazaj.
Toliko časa že obstaja ta banka.
(Min. 57,45 Grafika je izginila) To je ta krivulja.
Tam si lahko ogledate, kakšen delež ima Federal Reserve v ameriškem gospodarstvu.
In vidimo, da je leto 2008, finančna kriza.
Takšen obseg je bil nazadnje v času velike gospodarske krize leta 1930.
Vrednosti do druge svetovne vojne so se po vojni počasi zmanjševale.
To je raven in resnost, na kateri se gibljemo v finančni krizi iz
leta 2008 in tudi v krizi, ki je na novo izbruhnila septembra 2019.
To je razsežnost, v kateri se nahajamo v finančnem smislu.
Naslednja vaja je potekala oktobra 2019: "Dogodek 201".
To je kraj, hotel, v katerem je potekala ta vaja.
(prikaže se slika hotela)
Na 5. aveniji na Manhattnu je eleganten hotel, ki ga vidimo.
Tam je Centralni park.
Da, in če se sprehodite malo po ulici, nekaj blokov naprej, je Trumpova stolpnica.
To je najdražja ulica na Manhattnu.
Hotel je bil odprt leta 1930, sredi gospodarske
krize, z denarjem velikih bank z Wall Streeta.
Arhitektura tega podstrešja temelji na kapeli palače v
Versaillesu, torej na baročnem sijaju Ludvika XIV.
Tudi bankirji z Wall Streeta, ki so ga financirali, so želeli živeti
v tem razkošju. Tudi sami so se videli na tej ravni.
Da, hotel je še danes tam.
In prav tam, v New Yorku, je potekala vaja
"Dogodek 201", na kateri so dejansko vadili pandemijo koronavirusov.
Na kratko želim povedati, kdo sedi za to mizo, da
boste dobili vtis o ljudeh, ki so tukaj vadili:
To je moderator iz Centra za zdravstveno varnost
Poleg njega sedi Christopher Elias.
Kot smo izvedeli že prej, prihaja
iz fundacije Billa Gatesa in je
bil svetovalec zvezne vlade.
Na njegovi desni sedi vodja ameriškega centra za nadzor bolezni.
To je vodja kitajskega urada za nadzor bolezni.
Tudi oni so sodelovali pri tej vaji.
To je podpredsednik družbe Johnson & Johnson, največjega
farmacevtskega podjetja na svetu po tržni kapitalizaciji.
To je nekdanja podpredsednica Cie, ki je
prav tako sodelovala v tem krogu.
Gospod spredaj je predsednik agencije za odnose z javnostmi Edelmann.
To je največja agencija za odnose z javnostmi na svetu.
Na tej konferenci in vaji je bila,
kot sem že omenil, odigrana pandemija koronavirusa,
tudi zaradi odnosov z javnostmi.
V dokumentih za to nalogo to pomeni, da bodo
morale vlade sodelovati z medijskimi podjetji, da bi raziskale
in razvile pametnejše pristope za boj proti dezinformacijam.
Za to je treba razviti sposobnost
hitrega, natančnega in doslednega obveščanja medijev.
(...) Medijska podjetja pa bi se morala zavezati,
da bodo zagotavljala prednost uradnim sporočilom in zatirala
lažna sporočila, tudi z uporabo tehnologije.
To se pravzaprav dogaja zdaj.
Tukaj je še ena slika s te konference;
tu vidimo organizatorko, to je direktorica
Centra za zdravstveno varnost Anita Cicero.
Je pravnica, ki je pred delom
za ta inštitut delala v veliki
odvetniški pisarni kot farmacevtska lobistka.
Imela je tristo pravnikov, njeni sogovorniki
so bili člani Evropske komisije, politiki
iz ameriškega senata, ki jim je
predstavljala interese farmacevtske industrije, preden je
postala namestnica direktorja tega centra in
soorganizirala tovrstne vaje.
Zelo zanimiva se mi zdi predstavitev v zgornjem
levem kotu slike, kjer lahko vidite, kako je
prikazana ta kriza, ki je bila izmišljeno odigrana.
Tukaj vidite graf, številke primerov, kako se razvijajo.
Vidite lahko, katere države so prizadete in kako
močno, kako se hkrati razvijajo borzni tečaji, koliko
smrtnih žrtev je predvidenih v naslednjih nekaj mesecih.
Prav takšno predstavitev nam v krizi
Corona predstavlja Univerza Johns Hopkins, ki
je opravila to nalogo in ki
nam jo ta ustanova posreduje v
vseh medijih.
Natanko takšen grafični prikaz številk je točno
to, kar je zdaj naša realnost.
In predlagane omejitve Min1:02:26 ) družbenih medijev
in tako naprej ter da bi morali
YouTube, Google in velike korporacije to omejiti.
Tudi to, kar je bilo tu vnaprej načrtovano,
je zdaj realnost, zato menim, da so vse
te informacije skupaj pomembno ozadje za oblikovanje mnenja
o tem, kaj se je pravzaprav pravkar zgodilo.
Zahvaljujemo se vam za pozornost.