Rezonanță, creaturi de frecvență
Din ce în ce mai mulți oameni suferă de probleme de sănătate precum amețeli, dureri de cap, aritmie cardiacă sau insomnie.
Stresul este adesea citat drept cauză.
Următorul film documentar din 2012 arată că astfel de simptome sunt adesea legate de
cauze complet diferite, mai puțin cunoscute.
Filmul ne poartă într-o călătorie de la originile noastre până în anii 1990, când a început
expansiunea tehnologiei de comunicare fără fir.
De atunci, omenirea a fost cufundată într-un ocean de frecvențe artificiale.
Cu ochiul liber, planeta pare să fie aceeași, dar la nivel celular, aceasta este cea mai mare
schimbare prin care a trecut viața pe Pământ.
Efectele nu trebuie subestimate!
Kla.TV a tradus și dublat acest film în limba germană pentru dumneavoastră.
Oamenii de știință, reprezentanții industriei, medicii și cei afectați își dau cu părerea.
Sperăm să vizionați cu plăcere următorul film documentar de James Russell: "RESONANCE - Creatures of Frequency"!
La mijlocul anilor 1980, aproximativ trei la sută dintre oameni din majoritatea țărilor foloseau telefoane mobile;
astăzi, aproape o sută la sută folosesc telefoane mobile.
Dacă au 19 sau 20 de ani, folosesc telefonul mobil de 10 ani și habar nu avem care este riscul.
Suntem imersați într-un ocean de radiații electromagnetice. Ea ne înconjoară peste tot.
Invizibil, nu-l putem vedea. Dar știm că este acolo.
De fiecare dată când îți folosești telefonul mobil, știi că ea este acolo.
Este extrem de dificil să dai timpul înapoi. Imposibil.
Dar trebuie să fim conștienți de aceste riscuri pentru sănătate, astfel încât să putem lua măsuri de siguranță.
În acest moment, declarația OMS cu privire la acest lucru este că este o realitate.
Nu am fost singurele grupuri de cancer din jurul unui stâlp, există multe grupuri de cancer în jurul stâlpilor.
Majoritatea cancerelor care vor apărea nu sunt încă aici.
Cum am putea crede că suntem în siguranță când ne iradiem creierul cu microunde?
Încă nu înțelegem foarte bine ce facem.
Avem în sfârșit un anunț cu privire la faptul dacă telefoanele mobile provoacă cancer.
?
Un om de știință necunoscut este pe cale să facă o descoperire care ar fi trebuit să schimbe
totul. Numele lui era Winfried Otto Schumann.
Din acea zi, le-a predat elevilor săi fizica a electricității.
Cum o sferă poate genera o tensiune electrică într-o sferă. Și ca rezultat: o frecvență.
Clasei lui Schumann i s-a părut dificil să înțeleagă subiectul.
Pentru a ușura lucrurile, profesorul le-a spus să își imagineze că Pământul este o sferă, iar ionosfera alta.
El le-a cerut apoi să calculeze tensiunea dintre ele.
Deoarece el însuși nu avea nicio idee , Schumann a început, de asemenea, să facă calcule matematice.
În cele din urmă a ajuns la o frecvență de aproximativ 10 Hertz.
Oricât de incredibil i s-ar fi părut lui Schumann, planeta noastră avea un puls, o
frecvență măsurabilă care înconjura viața pe Pământ.
Deși profesorul era mândru de descoperirea sa, el a spus că nu era de mare importanță.
Mai ales că a fost publicat doar într-o mică revistă științifică, limitată la ultimele pagini cu titlul "Rezonanța Schumann".
Vor trece mai mulți ani, inclusiv o incredibilă întorsătură a sorții, până când profesorul va
realiza adevărata semnificație a rezonanței Schumann.
Această întorsătură a sorții începuse cu 30 de ani mai devreme cu un alt om de știință german pe nume Hans Berger.
Berger a realizat prima înregistrare a frecvenței electrice transmise de creierul uman cu ajutorul
unui dispozitiv EEG pe care l-a construit singur.
Inițial s-a sugerat ca valul să poarte numele celui care l-a descoperit, dar Berger, care era un om modest,
a ales un nume alfabetic. El l-a numit: "Valul Alfa".
La scurt timp după descoperirea profesorului Schumann, unul dintre colegii lui Hans Berger, un bărbat pe nume Ankermüller, a
dat din întâmplare peste un exemplar zdrențuit al micului jurnal științific; același mic jurnal științific în care descoperirea
profesorului Schumann fusese publicată cu câțiva ani înainte.
A citit articolul de mai multe ori și a clătinat din cap neîncrezător.
A realizat imediat amploarea a ceea ce îl aștepta.
Frecvența undelor alfa înregistrate de Hans Berger era aproape identică cu rezonanța Schumann: frecvența pământului.
Dr. Ankermüller l-a contactat imediat pe Schumann pentru a-l convinge să continue investigațiile.
Schumann a fost de acord și, împreună cu unul dintre studenții săi, a dezvoltat în continuare descoperirile sale.
Ei au studiat în detaliu modul în care tensiunea este descărcată de fulgere în cavitatea ionosferei.
În cele din urmă, au ajuns la o frecvență exactă: pulsul Pământului, rezonanța Schumann, era de
exact 7,83 Hertz. Descoperirea a fost uimitoare.
Rezonanța Schumann semăna oare doar cu undele alfa ale creierului uman? Nu - a fost identică!
Frecvența creierului, care ne controlează creativitatea, performanța, stresul, temerile și sistemul
imunitar, se sincronizase cumva cu frecvența planetei.
Pulsul pământului devenise pulsul vieții însăși.
Frecvența unei unde este măsurată în Hertz. Aceasta se referă la numărul de oscilații pe care unda le face pe secundă.
Frecvențele variază de la o trilionime dintr-un atom până la lungimea universului însuși.
Teoretic, frecvențele sunt infinite, absolut infinite.
Dacă aceasta a fost o coincidență, atunci a fost una dintre cele mai spectaculoase din natură!
Ce au însemnat toate acestea? Nu a trecut mult timp până când cineva a încercat să ﬁe în măsură să afle.
Numele său era Rütger Wever, un renumit om de știință de la Institutul Max Planck.
La începutul anilor 1960, profesorul a construit un buncăr subteran pentru a studia ritmul circadian uman.
Ritmul circadian este ritmul zi-noapte care este gravat în toată viața .
Pe o perioadă de treizeci de ani, profesorul a efectuat experimente în care de studenți voluntari au
trăit în buncăr timp de șapte săptămâni, complet protejați de rezonanțele naturale ale pământului.
Descoperirile sale ne oferă câteva informații uimitoare.
El a descoperit că sănătatea fizică și mentală a studenților a avut de suferit imediat ce
rezonanța Schumann a fost ﬁltrată din buncărul .
A adus studenți acolo. Nu îndrăznea să o facă cu oameni bolnavi sau bătrâni.
El a adus tineri studenți acolo pentru că știa - Wever știa că va avea un efect.
Deci, în mod evident, nu există rezonanță Schumann în subteran.
Existau doar câmpuri magnetice transversale din interiorul Pământului.
Deci, prin punerea lor sub pământ, au început să se simtă rău, să aibă dureri de cap,
ritmul lor circadian a fost complet perturbat.
Lucrul interesant a fost că atunci când a aplicat frecvența de 7,83 Hertz cu un generator de
impulsuri magnetice, aceasta s-a oprit imediat.
Wever a introdus în secret frecvența 7.83 în buncăr printr-un transmițător artificial.
De fiecare dată când a făcut acest lucru, a constatat că efectele adverse suferite de voluntari au dispărut sau s-au diminuat.
Stresul, durerile de cap și stresul emoțional au scăzut, iar starea ei de bine a fost restabilită.
Toate acestea prin adăugarea rezonanței Schumann.
Cercetările lui Wever au scos la iveală o legătură incredibilă între sănătatea umană și frecvența naturală a planetei.
Iar în 2011, o cercetare revoluționară a sugerat ceva și mai impresionant:
Rezonanța Schumann ar putea fi conectată cu începutul vieții însăși.
Descoperirea a fost făcută de Luc Antoine Montagnier, omul de știință laureat al Premiului Nobel
care a fost primul care a descoperit virusul HI.
Profesorul a efectuat experimente privind memoria apei și a investigat modul în care apa poate păstra
memoria substanțelor care au fost dizolvate anterior în ea.
În acest proces, el a descoperit ceva care ar pune sub semnul întrebării principiile științei.
Toată viața provine din viață. Acesta este un principiu fundamental al științei care nu a
fost niciodată încălcat de niciun experiment.
Viața se poate dezvolta doar acolo unde a existat viață înainte.
Iar mecanismul pentru acest lucru a fost întotdeauna înțeles ca fiind unul material.
La fel ca ovulul și sperma sau sporii și diviziunea celulară.
Cu toate acestea, experimentele lui Luc Montagnier au avansat o ipoteză complet diferită.
Profesorul a arătat că secvențele de ADN, adevăratele elemente de bază ale vieții, comunică între ele în apă
prin emiterea de unde electromagnetice de joasă frecvență.
Chiar și atunci când ADN-ul a fost depozitat în eprubete separate, profesorul a
înregistrat comunicarea electromagnetică între ele.
Cât de sofisticată ar putea fi această comunicare?
Ei bine, Luc Montagnier a arătat că acestea sunt capabile să formeze nucleotide - componentele care
alcătuiesc ADN-ul - și să se asambleze în ADN complet nou.
Oamenii de știință au combinat aceste componente de nenumărate ori, dar în niciun experiment nu au reușit vreodată
să reaprindă scânteia vieții și să transforme nucleotidele în ADN real fără ca ADN-ul să fie deja prezent.
La urma urmei, viața poate exista doar acolo unde viața a existat deja înainte.
Cu toate acestea, în experimentele lui Luc Montagnier, ADN-ul a fost complet filtrat
din apă. Cu toate acestea, s-a format ADN nou.
Cum a fost posibil acest lucru? Cum a reușit Luc Montagnier să facă ceea ce niciun alt om de știință nu a putut?
Și cum a creat el viață acolo unde nu era viață?
Ce era atât de diferit la experimentele lui Luc Montagnier?
Era prezentă o frecvență. O frecvență care, dacă era eliminată, ar fi făcut ca experimentul să eșueze.
Dar dacă era prezentă, se asigura că reușea. Această frecvență era de 7,83 Hertz: rezonanța Schumann.
Legătura delicată dintre viață și frecvența planetei a fost lovită aici.
O interacțiune între organismele vii și frecvențele electromagnetice. O dependență, o conexiune.
Dovezi în acest sens pot fi găsite citind lucrări științifice, dar dovezi și mai
evidente pot fi găsite pur și simplu ieșind afară.
Cum s-a întâmplat totul? Ei bine, dacă te uiți la istoria Pământului, pare destul de evident.
Undele Schumann au făcut parte din această planetă încă de la început.
Viața se dezvoltă, înconjurată de ele și, inevitabil, în acord cu ele.
De fapt, sensibilitatea noastră la frecvență a fost profund legată de capacitatea
noastră de a percepe un alt fenomen al planetei.
[Narator: Acum două miliarde de ani, bacteriile magnetotactice au format o relație simplă,
dar fascinantă, cu câmpul magnetic al Pământului.
Organismul unicelular conținea particule de material magnetic .
Acest lucru i-a permis să acționeze ca acul unei busole și să se orienteze de-a lungul liniilor magnetice ale pământului.
Odată cu creșterea complexității organismelor, a crescut și dependența lor de câmpurile magnetice ale Pământului .
Știm că albinele sunt sensibile la câmpurile magnetice. Știm că au particule de geomagnetită în corpul lor.
Iar testele de laborator au arătat că acestea reacționează într-adevăr sensibil la câmpurile magnetice.
S-a demonstrat în laboratoare că modul în care își construiesc fagurii poate fi controlat prin generarea unui
câmp magnetic artificial și pare evident că albinele folosesc câmpurile magnetice pentru orientare.
Echilibrul delicat al vieții pe Pământ este perfect ilustrat de dependența de albine și de polenizarea plantelor.
Se presupune că viața nu ar avea nicio șansă fără albine.
Polenizarea de către insecte este necesară pentru aproape tot ceea ce face alimentele interesante:
Deci, fructele, nucile, toate acestea necesită polenizarea de către insecte, iar albinele
sunt cel mai important grup de polenizatori.
.
Dacă nu ar exista albine...
[Norman Carrick, British Beekeepers Association (BBKA): Da, dacă albinele nu ar exista, am avea o dietă foarte plictisitoare.
Da, am avea o existență foarte săracă. Cred că asta e ideea, fără albine...
Și, desigur, polenizează plantele sălbatice, precum și plantele pe care trebuie să le mâncăm, iar în multe
cazuri nici măcar nu cunoaștem detaliile polenizării.
Dar putem fi siguri că multe dintre plantele noastre sălbatice ar dispărea fără albinele care să le polenizeze.
.
. . . . .
Alături de noi se află Maryann Fraizer, Senior Extension Associate for Apiculture la Pennsylvania State University.
Care sunt criteriile clasice de mortalitate a albinelor pe care un apicultor le poate folosi pentru a se uita
la albine și a spune că acesta pare a fi un caz clasic?
Simptomele sunt că albinele sunt relativ sănătoase și viguroase și totuși, într-o perioadă scurtă de timp,
populația de albine adulte din stup scade; părăsește colonia.
Iar ceea ce rămâne în urmă este o mulțime de puiet, adică albine tinere, miere și polen.
Pe ce continente a fost observată această mortalitate a albinelor?
Declinul albinelor melifere a avut loc la nivel mondial.
Multe alte țări raportează un declin al albinelor.
Dacă se datorează într-adevăr așa-numitei "tulburări de colaps al coloniilor" , pentru care există un
catalog specific de criterii, este o altă întrebare.
Și acesta este unul dintre lucrurile pe care încercăm să le înțelegem comunicând cu alți oameni din alte părți ale lumii.
Această preocupare actuală a apărut în jurul anului 2006, în special în Statele Unite, unde mulți apicultori profesioniști au
realizat brusc că albinele lor, care au fost sănătoase până la un anumit punct al anului, au
suferit apoi pierderi spectaculoase la sfârșitul verii.
Și păreau să fie diferite de tot ceea ce se văzuse până atunci.
Așa că oamenii au venit la stupii lor și au realizat că nu mai erau albine.
Mortalitatea albinelor de acest tip, cunoscută și sub numele de CCD - Colony Collapse Disorder - afectează coloniile de albine
din întreaga lume, unele țări raportând pierderi de până la 70%.
O varietate de motive au fost invocate ca factori declanșatori.
Dar niciunul dintre aceștia nu a putut explica în mod concludent de ce albinele au încetat brusc să se
mai întoarcă la stupii lor - cu o singură excepție:
O cercetare senzațională realizată de Jochen Kuhn și echipa sa.
În cadrul unui experiment, medicul a lucrat cu opt colonii de albine și a plasat un telefon DECT obișnuit în patru dintre ele.
Oamenii de știință au monitorizat apoi dacă prezența unui telefon DECT ar afecta întoarcerea
albinelor la stup. Rezultatele au fost uimitoare.
Albinele au revenit în număr normal în stupii în care nu au fost amplasate telefoane DECT.
Dar aproape nicio albină nu s-a întors la stupii care conțineau un telefon DECT.
Niciuna dintre albine nu s-a întors în stupii care conțineau un telefon DECT.
Pentru a înțelege pe deplin implicațiile experimentului Dr. Kuhn, trebuie mai întâi să
înțelegem cum funcționează un telefon DECT.
Motivul pentru care vă puteți plimba prin casă și puteți efectua apeluri cu telefonul DECT este că stația de
bază a telefonului DECT trimite unde electromagnetice, numite microunde, către receptor.
Acesta este exact același mod în care un pilon de telefonie mobilă comunică cu un telefon mobil.
Un telefon DECT este, în esență, o versiune în miniatură a unui post de telefonie mobilă.
Dacă o albină este influențată de ceea ce vine de la un telefon DECT, cu siguranță va fi influențată și
de ceea ce vine de la un pilon de telefonie mobilă.
Și cu 4 miliarde de utilizatori de telefonie mobilă în întreaga lume, a existat brusc un
număr alarmant de antene de telefonie mobilă.
Simțul magnetic de orientare al albinei îi permite acesteia să se orienteze folosind liniile câmpului magnetic al Pământului.
O capacitate în care a investit milioane de ani de dezvoltare și perfecționare.
Nu este evident că o sensibilitate atât de mare este influențată chiar și de cele mai mici schimbări în mediul electromagnetic?
Așadar, ce înseamnă această schimbare gigantică, care a avut loc aproape peste noapte?
Există și alte specii care au această sensibilitate la câmpurile magnetice?
O sensibilitate care, în cele din urmă, îi face vulnerabili la frecvențele create de om?
Din păcate, descoperirea unei noi proteine numită criptocrom sugerează că toate formele de viață au un simț magnetic.
Ele au fost descoperite în plante în anii 1990. Funcția lor este de a absorbi lumina
albastră, care este necesară pentru a regla creșterea.
De atunci, acestea au fost găsite la insecte, animale, mamifere, oameni și păsări.
Criptocromii sunt molecule biologice numite proteine.
Acestea sunt produse de unele dintre genele noastre, numite gene CRY.
Molecula criptocromului reglează de fapt ritmul nostru circadian , inclusiv producția de melatonină.
Unii dintre criptocromi par să aibă funcția de a absorbi lumina, ca un detector pentru ceasul circadian.
Prin urmare, ele sunt un element de intrare pentru ritmul zi-noapte pe care multe specii
par să îl aibă; atât plantele, cât și animalele.
Dar în 2000, Thorsten Ritz a dezvăluit un rol și mai uimitor al criptocromului.
Printr-o serie de experimente efectuate pe pestrițe, el a demonstrat că simțul lor de orientare nu se
bazează doar pe magnetism, ci provine direct de la celulele criptocrome situate în spatele ochiului.
Cred că publicațiile lui Ritz sunt una dintre acele pietre de hotar în știință.
Deoarece sugerează că această moleculă de criptocrom - amintiți-vă, este responsabilă pentru influențarea și controlul
ritmurilor circadiene - și chiar această moleculă este responsabilă pentru ceea ce
oferă păsărilor o busolă, o busolă magnetică.
Păsările văd literalmente câmpurile magnetice ale Pământului, poate ca un punct luminos
sau întunecat suprapus pe câmpul lor vizual.
Iar atunci când își mișcă capul sau corpul, spotul sau reflectorul se mișcă - la fel ca
afișajul de tip head-up al unui pilot de vânătoare.
Ei au acest lucru pe care îl văd, care le permite să se orienteze în timp ce zboară.
Modul în care a testat acest lucru a fost de a expune păsările la câmpuri de radiofrecvență pentru a vedea
dacă acest lucru ar interfera cu compasul lor magnetic.
S-a dovedit că nu numai că câmpul de înaltă frecvență a interferat cu migrația ciocârliilor, dar că acest lucru s-a
întâmplat chiar și la intensități foarte mici ale câmpului.
Acest lucru este foarte important și foarte interesant, deoarece chiar și câmpurile de
radiofrecvență foarte slabe au afectat busola robilor.
Experimentele lui Ritz au arătat în mod clar că celula criptocrom utilizată în navigație este grav afectată de frecvențele
produse de om - chiar și de frecvențe cu mult sub cele considerate sigure de autoritatea de reglementare ICNIRP.
Toate studiile privind navigația animalelor, gândaci, cinteze zebră, găini, pestrițe - toate au constatat că busola
lor magnetică era perturbată de câmpurile de radiofrecvență cu mult sub valorile specificate ca limite de ICNIRP.
Lucrez cu păsări, în special cu păsări și insecte.
Am demonstrat că acestea sunt sensibile la câmpuri care sunt cu mult sub nivelurile ICNIRP
care sunt considerate sigure pentru noi, oamenii.
Dacă vă uitați la aceste niveluri, unde cercetările arată că animalele sunt sensibile - există o literatură foarte bună care
arată că aceste niveluri sunt semnificativ mai mici decât nivelurile la care am putea fi expuși
și, prin urmare, animalele sunt expuse în mediu.
Există motive științifice solide pentru a crede că câmpurile magnetice, câmpurile magnetice
artificiale, vor distruge habitatul unui număr de specii.
Cât de mult s-a schimbat mediul nostru ca urmare a câmpurilor electromagnetice?
În ultimii 25 de ani a fost o schimbare de nerecunoscut...
Este de milioane de ori mai mare în termeni de energie electromagnetică.
Fosta Agenție Națională de Protecție Radiologică a declarat într-unul dintre documentele sale că estimează că mediul
radiațiilor - dacă vreți să-i spuneți așa - a crescut de multe milioane de ori în comparație cu ceea
ce era acum 50 de ani - de multe milioane de ori.
Este o schimbare uriașă a mediului de pe Pământ și inundă complet toate aceste semnale
naturale, inclusiv undele Schumann cu care am evoluat.
.
Unul dintre motivele pentru care criptocromii sunt foarte interesanți, în special în ceea ce privește faptul că oamenii
detectează câmpurile magnetice, este că există un studiu recent realizat de Dr. Foley și colegii săi care arată că, dacă puneți
criptocromi umani în musculița de fructe, aceasta este sensibilă la magnetism din cauza prezenței acestor criptocromi umani.
Așadar, acest lucru arată de fapt că criptocromii umani sunt sensibili la magnetism, că recunosc câmpurile magnetice.
Descoperirea celulei criptocrome a trezit un nou interes pentru simțul magnetic al omului, un simț pe
care Robin Baker îl prezisese deja acum 40 de ani.
Acesta nu este un zbor orb științific. Este un experiment pentru a afla dacă copiii au un simț al direcției.
Legat la ochi și purtând apărători de urechi, subiectul testului este întors pe un scaun special
până când nu mai știe în ce direcție este îndreptat.
Scaunul se oprește, iar persoana testată ghicește dacă se uită spre est, vest, nord sau sud.
Presupunerea este înregistrată într-un computer mic.
Dacă copiii nu ar avea niciun simț al direcției, presupunerile lor ar fi aleatorii. Dar ele nu sunt.
Copiii de zece sau unsprezece ani sunt destul de buni la ghicit.
Se pare că au un adevărat simț al direcției. Și pare să fie un simț magnetic.
Atunci când oamenii de știință fixează un magnet pe capul subiecților, acesta le perturbă considerabil simțul direcției.
Este un pas uriaș înainte în termeni de înțelegere.
Și, desigur, acest lucru ridică tot felul de întrebări, cum ar fi: pot oamenii să navigheze în câmpul magnetic
al Pământului și, în cazul în care nu o fac astăzi, poate că au făcut-o cu mii de ani în urmă?
Desigur, aceasta ridică și întrebarea dacă nu cumva un proces prin care câmpurile magnetice sunt recunoscute în
corpul uman duce la această perturbare a ritmului circadian.
Ceea ce ar explica toate efectele negative asupra sănătății pe care le vedem atât de des în studiile
epidemiologice privind sănătatea și câmpurile magnetice.
Dacă omenirea are capacitatea de a percepe câmpurile magnetice, dacă are aceeași capacitate ca albinele,
păsările și fluturii - înseamnă asta că suntem la fel de sensibili ca și ei la frecvențele create de om?
Schimbările din mediul nostru ne vor afecta în același mod în care le afectează pe ele?
Cum descrieți electrosensibilitatea?
Electrosensibilitatea este atunci când oamenii încep să reacționeze, corpul lor începe
să reacționeze la câmpurile electromagnetice.
În general, câmpurile electromagnetice la care acestea reacționează sunt fără fir.
Deci este vorba de comunicații fără fir, WLAN, telefoane fără fir, telefoane DECT, telefoane mobile, antene de telefonie mobilă.
Toate acestea trimit semnale pe care corpul nostru nu le-a mai experimentat până acum.
Și când începe să afecteze oamenii - când a început să mă afecteze pe mine - de obicei este
mai întâi capul - începi să simți durere în cap.
Nu-mi place să spun durere de cap, pentru că este o durere în cap care nu seamănă cu
nicio durere de cap pe care ați avut-o vreodată.
Majoritatea oamenilor se plâng de afecțiuni precum aritmie cardiacă, insomnie, dureri de cap, tulburări de
vedere, amețeli, diferite tipuri de parestezii sau nevroze.
Ei descriu senzații neobișnuite în corpul lor.
De fapt, poate afecta și sistemul hormonal, funcția tiroidiană. Lista este cu adevărat nesfârșită.
În cazul meu particular, și nu este cazul tuturor, dacă nu ies din mediul înconjurător, încep să am dureri
destul de puternice în stomac - și asta înseamnă că este prea târziu, am hemoragie internă.
Cred că simptomele sunt atât de variate, iar asocierile pe care le au oamenii sunt foarte greu de acceptat dacă nu ai
cunoștințe în domeniu, ceea ce majoritatea medicilor nu au.
Și nu este vina lor. Noi nu suntem pregătiți să recunoaștem această afecțiune.
Este foarte nou și înțelegerea noastră este încă complet imatură în acest stadiu - cu primii pași spre
deslușirea și înțelegerea deplină a acestei afecțiuni.
Brian, ca mulți oameni care suferă de electrosensibilitate, a fost nevoit să facă schimbări radicale în casa lui.
Aceste două camere au fost complet ecranate cu folie metalică.
Prin urmare, această cameră și dormitorul sunt cuști Faraday.
Și dacă verificați de fapt câmpurile electromagnetice sau microundele - iar acest dispozitiv convertește pur și simplu
microundele în semnale sonore - atunci veți descoperi că stâlpul de acolo, care se află la aproximativ
800 de metri distanță, nu îmi creează nicio problemă.
Am instalat geamuri acoperite cu metal pentru a proteja camera - astfel pot elimina cea
mai mare parte a câmpurilor electromagnetice.
Aspectele unui organism care îi permit să detecteze și să răspundă la câmpurile electromagnetice - s-ar putea
spune că aceste cuvinte sunt folosite în contexte diferite.
Și dacă o descompuneți în "electrosensibil" - ați putea spune că acesta este de fapt un răspuns la viața însăși.
De exemplu, atunci când examinăm un organism pentru a determina dacă este prezentă viața, căutăm de fapt
prezența electricității - de exemplu, cu electrocardiograma , ECG și electroencefalograma, EEG.
Ceea ce investigăm este prezența electricității din aceste organe țintă, creierul și inima.
Iar atunci când vedem acest lucru, este un semn că viața este prezentă.
Într-un fel, câmpurile electromagnetice fac parte din viața însăși la nivel celular. S-ar
putea spune că toată viața este electrosensibilă.
Disperați să convingă oamenii că electrosensibilitatea chiar există, Brian și un număr de alți bolnavi s-au
înscris într-un experiment revoluționar la Universitatea Essex.
Experimentul efectuat sub Elaine Fox a fost, din păcate, lucrarea definitivă pe această temă.
Trebuie să intrați într-o cameră ecranată.
Intrați acolo pentru o perioadă relativ scurtă de timp, iar catargul este pornit timp de 10 minute, oprit
timp de 10 minute și pornit din nou timp de 10 minute - și apoi puteți vedea dacă observați sau nu.
Am intrat în cameră și le-am spus că nu voi fi în stare să-mi dau seama dacă catargul era pornit sau oprit.
De ce? Pentru că înțelegerea lor despre cum să reacționeze la ea este greșită.
Pentru că, pentru majoritatea oamenilor, nu este cazul să pornești catargul și să spui: Oh, am observat asta.
Apoi pun catargul jos și persoana spune: Ah, acum sunt bine din nou. Nu așa funcționează lucrurile.
Sufăr de febra fânului și atunci când ajung într-un câmp de polen ca acesta, durează ceva timp până când simt efectele.
Dar este nevoie de mult timp până când nu o mai simt, până când nu mai sunt afectat de ea.
Pot fi îndepărtat de lanul de fân, dar tot voi simți ceva după 24 de ore.
Pentru majoritatea oamenilor, electrosensibilitatea se manifestă cam așa.
Modul în care echipa organizase experimentul însemna că ar fi fost aproape imposibil pentru Brian și ceilalți
voluntari să demonstreze că suferă de electrosensibilitate.
Nu părea să conteze, pentru că echipa decisese în mod inexplicabil să refuze orice fel de control.
Pe de o parte, se pare că oamenii sunt sensibili la lucruri diferite.
Sunt sensibil la telefoanele mobile 3G, de exemplu la telefoanele mobile GSM. Există
diferențe în modul în care funcționează modularea.
Nu am nicio idee dacă au dreptate cu privire la sensibilitate, dar dacă aveți un caz, atunci are sens să expuneți persoanele pe care
le aveți în studiu la exact semnalul la care spun că răspund.
De exemplu, dacă aveți o persoană care este întotdeauna sensibilă la Wi-Fi, dar nu și la telefoanele mobile - dacă există
o astfel de persoană - atunci ar fi bine să vă asigurați că este expusă la Wi-Fi și nu la telefoanele mobile.
La urma urmei, doriți să dovediți că ei reacționează la ceea ce spun.
Și aici nu s-a făcut niciun fel de distincție.
Realitatea era că dacă pretindeai că ești electrosensibil la ceva - erai acolo.
Un motiv pentru care am crezut că este foarte important a fost pentru că am ajutat oameni care erau electrosensibili.
Și cu câteva luni mai devreme am fost cu o doamnă - ea credea că este electrosensibilă - și am fost acolo doar pentru a
încerca să o ajut; pentru a-i explica ce este electrosensibilitatea și care ar putea fi cauza problemei ei.
Pe scurt, a devenit clar că această femeie avea o problemă, dar nu era electrosensibilă. Era clar că nu era electrosensibilă.
Dar în timpul conversației mi-am dat seama că se înscrisese la studiile Essex pentru a afla dacă era electrosensibilă.
Inima mea aproape că s-a oprit. Iată o persoană care nu este electrosensibilă, iar această persoană s-a înscris la Essex Uni.
Și Essex îmi spune că nu au o procedură de testare!
Ceea ce au descoperit de fapt - și acest lucru se bazează pe textul documentului în
sine - o voi spune cu propriile mele cuvinte.
Ei spun că ar avea nevoie de aproximativ 132 de participanți la studiul lor pentru a demonstra un efect semnificativ din punct
de vedere statistic la nivelul de răspuns pe care îl așteaptă.
Atât de multe persoane din populație, atât de multe date ar fi necesare pentru studiul lor de cercetare pentru a face o afirmație
că acest grup este în mod clar mai sensibil decât acel grup.
[Acest lucru a însemnat că încă de la început au avut la dispoziție doar o treime din datele
pe care le așteptau pentru a putea afla ceva.
Rezultatul a fost că au găsit un risc semnificativ din punct de vedere statistic, care era oricum evident din statistici.
Pentru toate persoanele care au spus că sunt sensibile, aceasta a apărut, de asemenea, cu o semnificație de aproximativ 90%.
Astfel, pragul pentru ca o lucrare științifică să recunoască ceva ca fiind semnificativ
din punct de vedere statistic este de 95%.
Dacă nu atingeți acest nivel de certitudine, nu este considerat un eveniment statistic. Ar putea fi șansă, noroc sau altceva.
Au avut o certitudine de 90% cu privire la o creștere a riscului și, bineînțeles, lipsește semnul magic în
care este considerat un eveniment statistic semnificativ.
Și astfel a fost respinsă cu cuvintele "Acest lucru arată că oamenii nu sunt
sensibili". Dar aceasta nu a fost deloc afirmația.
Expunerea constantă la catarg și-a lăsat amprenta asupra unui număr de subiecți.
Unii s-au îmbolnăvit atât de tare încât au trebuit să se retragă din experiment.
Brian a simțit consecințele experimentului mult timp după ce a părăsit Essex.
Am făcut prima colonoscopie acum șapte ani, a doua acum patru ani și a treia acum un an.
Nu e nimic în neregulă cu mine. Nu e nimic în neregulă cu mine. Așa este, ați ghicit: am cancer la intestin.
Deci, de la momentul în care am sângerat pentru prima dată până la momentul în care intestinul
mi-a fost îndepărtat au trecut exact șapte ani.
Când l-am întrebat pe doctor cât timp îi ia acestui cancer să se dezvolte, mi-a răspuns: "Șapte ani".
Deci puteți urmări practic tot timpul cât am fost în Essex și a existat o ocazie înainte de asta când am avut o
hemoragie, acea hemoragie unde a început cancerul intestinal.
Cum a putut un experiment atât de nereușit să fie prezentat ca o "cercetare cu autoritate"?
De ce ar face o echipă atât de experimentată greșeli atât de simple și evidente în munca lor?
Ar putea avea ceva de-a face cu cei care au furnizat finanțarea?
Experimentul Essex este unul dintr-o serie de experimente finanțate de MTHR.
Această companie este operată și finanțată chiar de industria telefoniei mobile.
Îmi puteți spune ce este MTHR și cum este finanțat MTHR?
Da, programul MTHR este finanțat în comun de guvernul britanic și de industria telefoniei mobile pentru a
investiga potențialele efecte adverse asupra sănătății asociate tehnologiei telefoniei mobile.
Problema noastră cu privire la cine finanțează cercetarea științifică este una sensibilă.
Cunosc mulți oameni de știință ca mine care, atunci când citesc un nou studiu, deschid mai întâi
coperta din spate pentru a vedea cine l-a finanțat.
Credeți că ar putea exista un conflict de interese în ceea ce privește finanțarea din partea
industriei telefoanelor mobile pentru cercetarea daunelor?
Ei bine, desigur, există potențiale conflicte de interese și, prin urmare, un program de
cercetare de această natură trebuie gestionat cu atenție.
Am lucrat mult cu industria telecomunicațiilor, deoarece organizez activitatea de comunicații în calitate de
reprezentant aici, așa că vorbesc cu acești oameni de mult timp.
Cred că le-ar plăcea să fie obiective, dar sunt conduse de profit, în special pe o piață în care se luptă între ele
pentru cote de piață și, prin urmare, pot finanța cercetarea, dar sunt foarte asemănătoare cu industria farmaceutică.
Vă dați seama că ei angajează oameni care sunt deja de partea lor.
Oamenii de știință nu sunt vedete pop; ei nu câștigă mulți bani.
Au case de finanțat, au familii de îngrijit.
Cine i-ar putea învinui dacă ajung la concluzii greșite?
Nu își pot găsi un alt loc de muncă - cel puțin nu acolo.
Există presiuni psihologice, chiar și fără presiune reală, care pot sau nu pot fi prezente în cazuri individuale.
Dar presiunea psihologică de a se conforma și de a mulțumi organizația care îi finanțează joacă cu siguranță un rol.
Vă simțiți obligat?
Da, vă simțiți obligați. Te simți obligat.
Există câteva statistici foarte solide care arată că, atunci când vine vorba de efectele câmpurilor electromagnetice, studiile care
sunt finanțate de companiile de utilități, adică de industria energiei electrice sau de industria wireless sau de
industria telefoniei mobile, sunt finanțate de acestea.
Aceste studii tind să fie semnificativ negative.
Studiile finanțate independent în cadrul universităților și așa mai departe, pe de altă parte, tind să nu facă acest lucru.
Este un domeniu de cercetare dificil.
Nu este ușor să se efectueze studii de acest tip și, din cauza limitărilor cercetării pe subiecți
umani, nu va exista un mediu de cercetare perfect.
Întotdeauna vor exista restricții.
Este aceasta o boală reală? Da, absolut, este.
În prezent, OMS afirmă că acest lucru este real, iar simptomele pot fi grave și debilitante.
Cifrele pentru electrohipersensibilitate sunt de aproximativ 2-3%.
Acestea sunt persoane ale căror vieți sunt extrem de afectate de această afecțiune.
Dar, așa cum am menționat deja, 100% dintre oameni reacționează la acesta la nivel celular.
Aceasta înseamnă că, dacă acest lucru nu este luat suficient de în serios sau nu este recunoscut,
consecințele pentru sistemul de sănătate pot fi uriașe.
Iar numărul persoanelor care au electrosensibilitate ușoară sau moderată este probabil mult mai mare decât am presupus anterior.
.
Ce înseamnă asta pentru noi?
Este o înregistrare pe casetă a unei conexiuni experimentale între un telefon normal și un receptor unic.
Un ton de apelare - și asta e o realizare!
Pentru că una este să transmiți o conversație și cu totul altceva să transmiți informații digitale exacte.
Acum vine o extindere a institutului de cercetare din Chelmsford , care a perfecționat această tehnică.
Liz Charnock ar trebui să fie la celălalt capăt.
Odată cu introducerea telefoanelor mobile în anii 1980, a fost nevoie de o rețea de antene.
De atunci, companiile de telecomunicații au ridicat peste 5 milioane de piloni în întreaga lume.
Mândri că vor umple tot aerul cu frecvențe de microunde, nu au făcut niciun studiu pentru a se asigura că nu
vor avea efecte negative pe termen lung asupra sănătății.
Acestea au fost construite fără a se asigura mai întâi că sunt sigure.
Mulțumesc pentru ajutor.
Foarte neplăcut, nu-i așa?
Da, și este acolo tot timpul, de asemenea, ceva care este vizibil este că nu se oprește.
Ea radiază în mod constant - provine de la catarge - dacă puteți vedea catargul, sunteți expus la ea.
Sincer, chiar dacă nu o faci, ești expus la ea la acea distanță pentru că trece prin pereți de beton și
alte lucruri, este atenuată puțin, dar numai puțin.
La 200 - 300 de metri de catargul de acolo, sunteți expus în mod constant la el.
Dacă îl puteți auzi, se schimbă totul. Da. Dar dacă îl puteți vedea.
Ar fi ca și cum ai vedea smog în fiecare zi.
Cu un smog de frecvențe artificiale care ne înconjoară constant și fără să le verificăm siguranța, este de
mirare că organismul uman începe să reacționeze la ele?
S-a întâmplat acum aproximativ 10 ani. Aveam în jur de 30 de ani.
Nu am avut cancer de sân în familie până acum. Am avut un stil de viață foarte sănătos.
Am locuit lângă un stâlp de telefonie timp de mulți ani, șapte ani pe atunci.
Era la 100 de metri de casa mea.
Ani de zile am avut simptome care nu erau asociate cu catargul, deoarece la acea vreme
nu știam nimic despre electrosensibilitate.
Aveam amețeli, probleme de somn, dureri de cap, dureri înțepătoare în cap și mergeam frecvent la medic.
Mi s-a spus că este vorba de stres sau de un virus. Și apoi, din senin, am fost diagnosticată cu
cancer la sân. A fost cel mai mare șoc din viața mea.
La început m-am gândit că am ghinion, că sunt doar eu. Apoi a început tratamentul.
Și am întâlnit câțiva vecini în spital - locuiam într-un sat foarte mic.
De asemenea, am întâlnit aceste vecine, femei tinere - eu eram cea mai tânără, aveam 30 de ani, celelalte aveau 40 sau 50 de ani.
Cinci dintre noi am fost acolo, toate în același timp, în decurs de șase luni, cu același diagnostic de cancer la sân.
În satul nostru erau doar 18 case în jurul stâlpului de telefonie mobilă.
Așa că Eileen a decis să inițieze un sondaj pentru a vedea dacă și alții suferă de boala subită.
Rezultatul ne-a făcut să tremurăm. Mulți oameni au raportat aceleași simptome de care
sufeream eu de ani de zile. Dureri de cap, amețeli.
Dar în sat existau și alte femei tinere care aveau probleme de fertilitate și precursori ai cancerului de col
uterin - sau o femeie care avea noduli de cancer mamar.
Și au existat și alte tipuri de cancer în zonă.
Un vecin, care avea doar 51 de ani, a dezvoltat boala neuronilor motori și, din păcate, a
murit din cauza ei. Să fiu sincer: un rău imens.
Au fost afectate 77 de persoane din aceste case.
Da, se estimează că aproximativ 70% dintre cei care au suferit efecte biologice de-a lungul anilor -
probleme de somn, erupții cutanate, noduli mamari sau cancer.
Da, a avut un mare impact asupra oamenilor din acest sat.
Cred că este o problemă masivă la nivel mondial.
De atunci, am descoperit că nu suntem singurul grup de cazuri de cancer din jurul unui stâlp de telefonie mobilă.
Există multe grupuri de crabi lângă catarge.
Am lucrat cu un om de știință la fața locului, unde am examinat alți stâlpi care erau în picioare de mult timp în alte zone.
Am efectuat și alte studii și am constatat, de asemenea, o incidență mai mare a cancerului.
Cu atât de multe telefoane mobile și antene și cu o industrie a telefoniei mobile care valorează miliarde, am spera că până acum
a fost înființat un organism guvernamental strict, o autoritate care să se asigure că
industria telecomunicațiilor emite în siguranță.
Cineva care stabilește limite stricte care protejează populația - cineva care se asigură că
ceea la ce suntem expuși este absolut sigur.
Din păcate, nu există nimic din toate acestea. Ceea ce avem este ICNIRP.
ICNIRP a fost înființat în Europa acum aproximativ 20 de ani pentru a studia radiațiile neionizante.
Acesta este Comitetul internațional pentru protecția împotriva radiațiilor neionizante, iar sarcina sa este de
a analiza toată literatura publicată și de a o rezuma:
Asta este ceea ce spune cu siguranță știința.
Nu poți fi ales în ea. Sunteți invitat să vă alăturați dacă sunteți unul dintre oamenii favorizați.
Deci, întotdeauna este determinată de industrie, pentru că acolo se află rădăcinile.
Deci, avem un punct de referință pe care l-au stabilit, care a fost adoptat de majoritatea țărilor europene,
și este ceva ce este recomandat de Comisia Europeană însăși, inclusiv de grupul de experți.
Dar aceste valori orientative se bazează pe metode de construcție despre care știm că au cauza
și efectul lor în radiațiile de înaltă frecvență.
Singurul scenariu care există acum în ceea ce privește energia care ne înconjoară la aceeași frecvență ca radiațiile de la
telefoanele mobile, de la antenele de telefonie mobilă și de la telefoanele fără fir - toate dispozitivele de
comunicare diferite pe care le folosim în fiecare zi - este același pe care îl știm de la cuptoarele cu microunde.
Dacă folosim suficientă energie și o concentrăm pe o zonă suficient de mică, atunci încălzim țesutul, apoi
încălzim tot ceea ce are o anumită cantitate de apă în el.
Niciuna dintre valorile orientative actuale nu are nimic de-a face cu afectarea cronică a
sănătății sau cu cancerul. Niciuna dintre ele, niciuna.
Toate sunt orientate către efecte termice sau efecte imediate, cum ar fi furnicături ale pielii
sau contracții ale sprâncenelor sau ceva de genul.
Nimeni nu poate detecta daunele pe termen lung asupra sănătății.
Vreți să spuneți că sub 40 este nesemnificativ, este lipsit de sens...
Este lipsită de sens. Nu există nicio intenție de a proteja împotriva efectelor nocive pe termen lung asupra sănătății.
ICNIRP este... ei bine, ICNIRP este complet lipsit de sens.
De exemplu: Dacă doriți să vă asigurați că nimeni nu depășește limita de viteză la școală, setați
limita de viteză la 10.000 de kilometri pe oră.
În acest fel, toată lumea o va respecta și nimeni nu va conduce prea repede.
Puteți trece pe lângă școală cu 999 km/h și "valoarea limită" este respectată.
Grupul consultativ nu este înființat pentru a analiza dovezile în vederea protejării publicului.
Deci ICNIRP există doar pentru a asigura ceea ce este 100% real, iar tot ceea ce nu este 100% real nu este treaba lor.
Așa este. Vor vorbi despre asta, vor rezuma ce este acolo, ce nu este acolo și ce mai trebuie descoperit.
Și asta a fost tot. Au lăsat-o așa. Fără recomandări - nimic, pentru că nu se consideră responsabili.
.
Haideți, o să încerc să dau un telefon.
Când încercați să sunați pe cineva, este aproape constant când începe transmisia de frecvență radio în ambele direcții.
Bine, hai să încercăm. Oh, wow!
Imediat ce se conectează; acesta este modul de apel, asta face telefonul mobil.
Acestea sunt undele care merg de la telefonul meu mobil la stația de bază și sunt transmise de acolo?
Practic, asta face telefonul tău mobil tot timpul când ai semnal și folosești telefonul mobil.
Groaznic.
De fapt, asta este ceea ce vă trimite telefonul mobil în cap în permanență, atunci când formați numărul de
la stația de bază și utilizați telefonul în acest mod.
Este greu de imaginat o tehnologie care a pătruns în viața noastră atât de repede precum telefonul mobil.
În urmă cu 25 de ani, era considerat puțin mai mult decât un artificiu.
Astăzi, 4 miliarde dintre noi dețin una.
În medie, copiii au primul lor telefon mobil până la vârsta de 8 ani.
Telefoanele mobile funcționează prin trimiterea și recepționarea de frecvențe de microunde de la stația de bază.
Atunci când țineți un telefon mobil la ureche, creierul dumneavoastră este expus în mod inevitabil la aceste unde.
Reacționează creierul la acest efect?
Un nou studiu american arată că acesta este cu siguranță cazul.
Dr. Nora Volkow a realizat acest studiu.
Dr. Volkow și echipa sa au examinat 47 de persoane sănătoase timp de un an întreg.
Participanții aveau telefoane mobile pe urechile dreaptă și stângă.
Unul dintre ele era în funcțiune, dar pus pe mute, celălalt era oprit.
Dr. Volkow a folosit echipamente de imagistică cerebrală pentru a afla cât de multă
glucoză ar folosi creierul în timpul expunerii.
Este un marker foarte sensibil pentru a indica dacă există schimbări în activitatea creierului care pot fi
cauzate de un stimulent - în acest caz, telefonul mobil.
Atunci când creierul este stimulat, acesta consumă glucoză, la fel cum o mașină consumă combustibil.
Expunerea la telefoane mobile timp de 15 minute este asociată cu o creștere a consumului de glucoză în
creier, indicând faptul că creierul a fost activat de frecvențele radio ale telefonului mobil.
Partea dreaptă a creierului, care era foarte aproape de antenă, prezintă cea mai mare creștere a activității metabolice
în comparație cu momentul în care telefonul mobil era oprit.
Deși frecvențele radio emise de tehnologiile actuale de telefonie mobilă sunt foarte slabe, acestea sunt
capabile să activeze creierul uman pentru a avea un efect.
Experimentul doctorului Volkow a arătat că creierul uman prezintă o reacție metabolică la microundele emise
de un telefon mobil, atunci când acesta este în surdină.
O reacție metabolică la niveluri mult sub limita legală.
Un lucru pe care mulți îl consideră imposibil.
Iar reacția înregistrată de Dr. Volkow este doar a doua după o preocupare majoră:
Modul în care aceste radiații cu microunde sunt efectiv absorbite de creier. Aceasta a
devenit cunoscută sub denumirea de valoare SAR.
SAR reprezintă absorbția specifică.
Și aceasta este măsurarea cantității de unde radio absorbite de corpul uman într-un anumit volum într-un anumit timp.
Este măsurarea efectului de încălzire pe care un emițător radio îl are asupra corpului uman.
SAR se măsoară în felul următor. Se utilizează un cap artificial.
Acesta este umplut cu un amestec de glucoză care ar trebui să reprezinte creierul uman.
Dispozitivul de testare măsoară cantitatea de radiații cu microunde care penetrează craniul modelului.
Valoarea SAR este apoi calculată pe baza cantității de energie absorbită.
Pentru UE, limita este de 2 wați pe kilogram pentru o medie de 10 g de țesut.
Pentru SUA este de 1,6 W/kg pe o medie de 1 g de țesut.
SUA au o limită superioară mai strictă decât UE, dar alte țări, precum Australia și Noua Zeelandă, utilizează limitele UE.
Unele dintre cele mai populare telefoane mobile de pe piață emit atât de multe radiații cu
microunde încât valoarea lor SAR este la limita extremă.
Fiecare milimetru al craniului ajută la protejarea creierului de radiațiile cu microunde și
reduce astfel valoarea SAR a telefonului mobil.
În medie, copiii primesc primul lor telefon mobil la vârsta de 8 ani.
Craniul unui copil de 8 ani este semnificativ mai subțire decât cel al unui adult.
Am spera că telefoanele mobile vor fi testate cu o grosime a craniului echivalentă cu cea a unui copil.
Capul SAM este un craniu uman de formă și mărime medie.
A fost luată media a 10.000 de măsurători ale capului uman, iar acest cap fantomă SAM a fost
creat pentru a reprezenta un craniu uman mediu...
Desigur, capul unei persoane obișnuite este mult mai mare decât cel al unui copil de opt ani.
Dar când am întrebat compania care produce capul fantomă SAM, am realizat că adevărul este chiar mai rău.
Modelul de testare SAM nu este pur și simplu media a 10.000 de persoane, ci media a 10.000 de soldați ai armatei SUA.
Iar personalul armatei americane are cu siguranță capete mai mari și mai groase decât media copiilor de opt ani.
Prin urmare, este destul de probabil ca, dacă telefoanele mobile ar fi testate pe craniul unui
copil de opt ani, cele mai multe dintre ele ar eșua.
Cine stabilește liniile directoare?
Acestea sunt persoane din comitetul numit ICNIRP.
Oamenii care lucrează la telefoanele mobile sunt bioingineri.
Ei habar nu au ce se întâmplă în interiorul unei celule vii, dar vorbesc pompos despre asta.
Ei presupun că singurul lucru care poate afecta bunăstarea unui organism viu este dacă acesta
este suficient de puternic pentru a încălzi țesutul.
Dar este ca și cum ai spune: "Știm că dacă fierbem un ou, acesta va fi tare".
Ceea ce nu-și dau seama este că, dacă nu fierb oul, acesta se va transforma într-o găină.
Nu au nici cea mai vagă idee cum se întâmplă acest lucru. Dar totuși vorbesc ca și cum ar ști.
În 2011, Organizația Mondială a Sănătății a modificat clasificarea de pericol a telefoanelor mobile și le-a
reclasificat ca fiind posibil cancerigene pentru oameni - din cauza unui risc crescut de apariție a gliomului, tipul de
tumoare pe creier asociat cu utilizarea telefonului mobil.
Care a fost declanșatorul acestei schimbări abrupte de statut?
Au existat nenumărate studii privind posibilele efecte ale telefoanelor mobile asupra sănătății.
Unele arată un efect. Unele nu arată niciunul.
Dar cel mai concludent studiu a venit de la Lennart Hardell.
El a condus cea mai amplă și mai profundă cercetare realizată vreodată.
El și-a combinat propriile lucrări cu cele ale altora din întreaga lume.
De la începutul anilor 1990, aceștia au analizat obiceiurile telefonice a peste 2000 de persoane din întreaga lume.
Persoanele cu tumori precum astrocitomul și neuromul acustic, tumorile cerebrale cele mai asociate cu
utilizarea telefoanelor mobile din cauza apropierii lor de aer.
Rezultatele sunt șocante. Aceștia au ajuns la concluzia că utilizarea telefoanelor mobile crește
de fapt riscul apariției unei tumori cerebrale.
Și au descoperit, de asemenea, de ce studiile anterioare nu au arătat niciun efect.
Cred că există mai multe dovezi că este cancerigen decât doar posibil cancerigen.
Dar, într-un fel, cred că o înțeleg, pentru că majoritatea cancerelor care vor apărea nu sunt încă acolo.
Oamenii nu folosesc telefoanele mobile de suficient timp pentru ca adevăratul efect să devină evident.
Ca și în cazul altor substanțe cancerigene, este nevoie de cel puțin zece ani pentru a observa un efect al expunerii.
Deoarece explozia telefoanelor mobile a început abia la sfârșitul anilor 1990, nu este surprinzător faptul că abia
acum începem să vedem efectele. Și se întâmplă chiar acum.
Așadar, ce face industria telecomunicațiilor pentru a-și proteja utilizatorii de o tumoare pe creier?
O privire aruncată asupra manualelor de siguranță sugerează că aceștia sunt mai preocupați de propria lor protecție.
Acest model de dispozitiv fără fir îndeplinește cerințele legale cu privire la expunerea la unde radio. Atunci
când este utilizat așa cum este descris în această secțiune, acesta îndeplinește orientările legale.
Țineți dispozitivul BlackBerry la o distanță de cel puțin 2,5 cm de corpul dumneavoastră, inclusiv de abdomenul femeilor
însărcinate și al adolescenților! Reduceți timpul de apel!
Pe spatele aproape fiecărui telefon mobil se află instrucțiuni despre cât de departe ar trebui să-l țineți de corp.
Instrucțiuni care sunt complet nepractice în majoritatea cazurilor.
Și ce se întâmplă atunci când industria telecomunicațiilor finanțează cercetarea privind daunele pe care le provoacă?
Și această cercetare concluzionează că utilizarea telefonului mobil are un impact asupra dezvoltării cancerului.
Dar ei tind să păstreze această cercetare pentru ei înșiși.
Pur și simplu nu știm ce stocăm cu CEM-urile, deoarece efectele sunt în mare parte pe termen lung, iar
noi avem, după cum spuneți, această expunere generală.
Și dependența globală de aceste expuneri.
Doar că încă nu înțelegem ce facem.
Deși epidemiologia arată clar că utilizarea unui telefon mobil crește riscul de a dezvolta o tumoare pe creier.
Cei de la ICNIRP trebuie să vadă o cauză și un efect clar; cum se întâmplă, care este
mecanismul și exact cum este cauzat cancerul.
Poate părea evident că o creatură atât de adaptată la frecvențele Pământului și atât de sensibilă la câmpul magnetic al acestuia
ar avea în mod natural o reacție la microundele produse de om.
Dar ani de zile, industria telecomunicațiilor și-a apărat acțiunile punând aceeași întrebare.
După cum s-a dovedit, au pus întrebarea greșită.
Răspunsul este: melatonina.
Știți, melatonina este un hormon și, credeți sau nu, este produs în creier.
Se formează în glanda pineală a creierului și are un caracter antioxidant foarte
puternic în comparație cu vitaminele, de exemplu:
Melatonina este de cinci ori mai puternică decât vitamina C și de două ori mai puternică decât vitamina E.
Și este lansat doar noaptea.
Și noaptea avem nevoie de ea, pentru că atunci mergem la culcare și creierul nostru repară celulele din corpul nostru.
Și atunci melatonina intră în acțiune.
În fiecare zi, corpul nostru pierde aproximativ o jumătate de miliard de celule.
Și ceea ce se întâmplă noaptea este că organismul nostru înlocuiește aceste celule printr-un
proces numit mitoză celulară, diviziunea celulelor.
Ce face: prinde așa-numiții radicali liberi.
Acești radicali liberi sunt de fapt electronii în exces rămași în urma procesului de producere a
energiei pe care trebuie să o regenerăm în primul rând.
În fiecare noapte, când corpul nostru se regenerează, milioane de celule radicale libere sunt
create ca produs secundar al mitozei celulare.
Aceste celule cu radicali liberi atacă celulele sănătoase.
În general, este recunoscut faptul că radicalii celulari sunt cauza sau factorul principal în majoritatea cancerelor.
Cea mai importantă apărare a organismului nostru împotriva acestor radicali liberi este cel
mai puternic antioxidant al său: melatonina.
Intră în fluxul sanguin și rolul său este de a acționa ca un antioxidant natural, un agent natural anti-cancer.
Melatonina este un agent anti-cancer foarte, foarte puternic.
Acesta acționează ca un așa-numit agent oncostatic care vă protejează împotriva cancerului.
Și controlează ritmul somn-veghe, astfel încât să obțineți un somn bun și doza potrivită de melatonină.
Este o moleculă anti-îmbătrânire. Cu alte cuvinte, elimină radicalii liberi și face pur și simplu pielea să pară mai tânără.
.
Avem în laboratorul nostru 12.000 de studii pe care le-am colectat de-a lungul anilor și sunt mai multe studii decât
au fost publicate vreodată despre paracetamol, care este un medicament folosit în mod obișnuit pentru durerile de cap.
Melatonina prezintă mult mai mult interes științific decât paracetamolul.
Care sunt consecințele secreției reduse de melatonină?
Da, deci dacă aveți o cantitate redusă de melatonină, atunci sistemul imunitar scade.
La început aveți tendința de a avea probleme cu somnul, adică nu puteți adormi sau, dacă o faceți, nu puteți adormi din nou.
Este posibil să aveți probleme cardiace, deoarece melatonina vă protejează și inima.
Și sunteți mult mai predispus la îmbolnăviri, deoarece sistemul imunitar nu funcționează optim.
Acestea sunt câteva lucruri care se întâmplă atunci când nivelul melatoninei scade.
Și, de exemplu, femeia medie cu cancer la sân are doar o zecime din melatonina unei femei normale de vârsta ei.
Iar la persoanele cu cancer de prostată, acestea au mai puțin de jumătate din melatonina pe care ar trebui să o aibă.
Copiii autiști au mai puțin de jumătate din nivelul de melatonină pe care ar trebui să îl aibă.
Melatonină redusă la lucrătorii în ture de noapte deoarece aceștia lucrează noaptea și sunt expuși la lumină.
Acestea nu produc melatonină noaptea și se știe că cresc riscul de cancer de sân cu 50%.
Iar Agenția Internațională pentru Cercetarea Cancerului IARC a clasificat treptat munca în ture de noapte drept
posibil cancerigenă din cauza acestei reduceri a melatoninei.
Există acum multe studii care arată că persoanele care lucrează în ture de noapte sau persoanele care sunt oarbe
au rate de cancer diferite de cele ale populației medii.
Iar majoritatea acestor studii susțin opinia conform căreia lipsa sau reducerea nivelului de
melatonină are un impact negativ asupra sănătății.
Deoarece organismul se regenerează doar noaptea, melatonina este produsă doar atunci
când glanda pineală simte că nu există lumină.
Și ce se întâmplă; glanda pineală este sensibilă la lumină.
Acesta este situat exact acolo unde creierul primește semnale de la ochi și se intersectează în punctul din centru.
Se numește nucleul suprachiasmatic.
Iar conexiunile de acolo merg direct la glanda pineală pentru a-i spune dacă lumina este prezentă sau nu.
Atunci când lumina este prezentă, există o interferență simultană cu semnalele pe care creierul vrea
să le trimită celulelor noastre pentru a le repara.
Prin urmare, nu are sens ca creierul să trimită aceste semnale către celulele noastre pentru a le spune să se repare atunci când
există atât de multe interferențe încât acestea nu le-ar auzi.
Așa că așteaptă, creierul așteaptă până când se întunecă.
Ce cercetări au arătat că există un efect asupra producției de melatonină prin câmpuri electrice, magnetice sau unde radio?
Da, ei bine, Institutul Battelle din America a făcut o mulțime de lucrări pe această temă încă de la sfârșitul anilor 1970.
Și oamenii săi de știință, Barry Wilson, Dick Stevens și ceilalți oameni au început să se gândească la asta,
deoarece știm că creierul încetează să producă melatonină atunci când aprinzi lumina.
Așa că s-au gândit că poate creierul nostru nu poate face diferența între câmpurile electrice, pe care le generăm noi
înșine în mod artificial, și lumina naturală, care știm cu toții că este prezentă în timpul zilei, deoarece
pur și simplu nu producem melatonină în timpul zilei.
Există motive biologice foarte bune pentru aceasta.
Deci, ei au crezut că aceste câmpuri electrice ar suprima sinteza melatoninei, care, la rândul său, ar duce la cancer, în
special cancerul de sân la femei, deoarece acestea nu ar mai avea protecția imunologică pe care o au de obicei.
Deci creierul interpretează undele radio ca unde luminoase?
Da, nu le putem deosebi.
.
Ipoteza că glanda pineală nu poate face distincția între frecvențele luminii și frecvențele
artificiale a fost oricum dovedită de numeroase cercetări.
Efecte supresive directe ale câmpurilor magnetice slabe (50 Hz și 16 2/3 Hz) asupra sintezei melatoninei în
glanda pineală a hamsterilor Djungarian (Phodopus sungorus)
Rezultatele studiului de față arată că câmpurile magnetice de joasă frecvență sunt capabile să reducă producția
de melantonină în glandele pineale izolate de hamster.
... reduce producția de melantonină ...
... Efectele câmpurilor electromagnetice asupra nivelului fotofazic de melatonină circulantă la cerbii americani ...
În concluzie, CEM au afectat melatonina plasmatică la cerbii americani masculi, ...
CEM-urile pot influența migrația lor ...
... Absența unui efect cronic al expunerii la semnale de radiodifuziune pe unde scurte asupra
concentrațiilor salivare de melatonină la vacile de lapte.
Astfel, un efect acut întârziat al CEM asupra concentrației de melatonină ...
Un câmp magnetic de 0,5 G, 60 Hz suprimă producția de melatonină în pinealocite.
... o reducere medie de 46% a producției de melatonină indusă de noradrenalină în pinealocite. Rezultatele susțin ipoteza
că expunerea la EM poate produce suprimarea melatoninei în glanda pineală prin afectarea celulelor individuale.
expunerea provoacă suprimarea melatoninei
în glanda pineală,
prin influențarea celulelor individuale.
CEM/EMR reduc melatonina la animale și oameni Dr Neil Cherry 2 septembrie 2002 Șaptesprezece studii arată că expunerea la
ELF și RF/MW reduce melatonina. Șaisprezece studii au observat o reducere semnificativă a melatoninei asociată EMR la om.
Credeți că este concludent faptul că câmpurile electrice, magnetice și undele radio influențează producția de melatonină?
Aceste cercetări, care arată că nivelul de melatonină al pescărușilor scade odată cu expunerea; că berzele sălbatice care
își fac cuiburile pe clădiri aflate în apropierea unor antene radio au mai puțini pui decât berzele care își fac cuiburile
departe de antenele radio; studii asupra furnicilor, albinelor și păsărilor din diferite specii și studii
asupra mamiferelor marine, toate arată în aceeași direcție.
Dar apoi există studii de laborator ale celulelor din glanda pineală care sintetizează melatonina.
Analizez efectul câmpurilor magnetice asupra acestor celule.
Și în fiecare etapă a inventarului de melatonină, s-a demonstrat că câmpurile magnetice interferează cu producția de melatonină.
Deci, dovezile sunt clare în toate aspectele producției de melatonină, inhibarea
producției de melatonină de către câmpurile magnetice.
Cercetarea acoperă într-adevăr fiecare aspect al acestei căi.
Ați spune că este suficient de concludent?
Da, aș spune că este concludent.
Cel mai ingenios lucru la corpul nostru este capacitatea sa de a contracara producția de
radicali liberi prin producerea de melatonină.
Am creat un echilibru precis în interiorul nostru, un sistem de apărare perfect.
Corpul nostru a avut nevoie de milioane de ani pentru a perfecționa această tehnică.
O tehnică creată pe baza mediului în care am evoluat.
Dar mediul nostru nu s-a schimbat exponențial în ultimele decenii?
Cu ochiul liber, lumea pare să fie aceeași, dar la nivel celular este cea mai mare schimbare de
mediu care a avut loc vreodată în viața noastră.
Este evident că o astfel de schimbare gigantică ar afecta inevitabil un echilibru atât de delicat.
Iar consecințele faptului că organismul nostru nu produce cantitatea potrivită de melatonină pot fi fatale.
Oamenii de știință din întreaga lume cred acum că radicalii liberi ar putea fi cauza sau un
factor în toate bolile cunoscute. Nu doar cancerul.
La începutul secolului XX, leucemia infantilă era o raritate medicală.
De atunci, am observat doar o creștere a leucemiei infantile.
Acesta crește cu aproximativ două procente în fiecare an.
Și acest lucru este valabil și pentru multe alte boli: Autism, tumori cerebrale, cancer.
Ratele cancerului în anii 1910 erau probabil la jumătate față de cele de astăzi.
Și multe alte boli sunt legate de studii, de cercetări științifice privind expunerea la câmpuri
electromagnetice și radiații; nu numai la liniile electrice, ci și la câmpuri radio și de microunde.
În ultimii 50 de ani, am fost scufundați într-un ocean de radiații electromagnetice. Acestea ne înconjoară peste tot.
Invizibil, nu-l putem vedea. Dar știm că este acolo.
De fiecare dată când îți folosești telefonul mobil, știi că ea este acolo.
Este extrem de dificil să dai timpul înapoi. Imposibil.
Dar trebuie să fim conștienți de aceste efecte asupra sănătății, astfel încât să putem alege să luăm măsuri de precauție.
Dacă vrem asta, trebuie să o facem.
Ceea ce mă îngrijorează sunt lucrurile care se întâmplă acum .
Poate că nu am fost suficient de atenți.
Unul dintre lucrurile care se întâmplă acum este autismul, sau să îi spunem pe numele său
corect: Tulburarea de sănătate din spectrul autist.
Credeți că am ajuns într-un punct în știință în care nu mai avem aproape niciun grup de control pentru a testa aceste lucruri,
deoarece aproape toată lumea are un telefon mobil, aproape toată lumea are Wi-Fi și aproape
toată lumea este expusă la câmpuri electromagnetice?
Da, cu toții ajungem într-un punct în care atât de mulți oameni sunt expuși la câmpuri electromagnetice de la telefoanele mobile
și Wi-Fi, încât nu mai avem un grup de control care să facă diferența între sănătatea oamenilor care sunt expuși la
acestea și sănătatea oamenilor care nu sunt expuși la acestea.
Dacă pot face o analogie:
Am aflat că fumatul poate provoca cancer pulmonar.
Acest lucru se datorează faptului că unele persoane nu fumau, iar acestea au reprezentat grupul de control.
Dacă toată lumea ar fi fumat, nu am fi aflat niciodată că fumatul poate provoca cancer pulmonar
Și toată lumea ar fi murit de cancer pulmonar, iar acesta ar fi fost recunoscut ca o
boală națională fără a fi asociat cu fumatul.
Ceea ce se întâmplă cu interferențele telefoanelor mobile este că pierdem toate acele
părți ale populației care nu sunt expuse la ele.
Chiar și cei puțini care nu au telefon mobil sunt înconjurați de radiații de la telefoanele
mobile; când fac cumpărături, în tren, oriunde merg!
Nu este vorba doar de "canarul din mina de cărbune", ca mine. .
În cele din urmă, dacă pur și simplu creșteți câmpurile electromagnetice din atmosferă, ceea ce facem de fapt,
iar acum avem de un milion de ori mai multe câmpuri electromagnetice, microunde în mediu decât aveam acum 30 de ani.
La un moment dat, va începe să vă afecteze și pe VOI!
Este foarte greu de spus unde ne vom afla peste 15 ani.
Dar aș spune că doar în ultimii câțiva ani am realizat cât de mult costă populația aceste efecte nocive.
Apoi ne vom trezi și ne vom uita la cauze. Și va trebui să facem ceva în legătură cu cauzele.
Suntem un organism ingenios și totuși complex.
Modul în care funcționează corpul nostru nu este nici aleatoriu, nici ceva care s-a întâmplat peste noapte.
Ca orice altă ființă de pe această planetă, ne-am adaptat la mediul în care trăim.
Un mediu care a avut un echilibru delicat de câmpuri și rezonanțe încă de la începutul timpului.
Aceste fenomene nu numai că ne înconjoară, ci ne fac ceea ce suntem.
Celulele corpului nostru comunică între ele folosind frecvențe de lumină; la fel cum ADN-ul nostru
folosește frecvențe electromagnetice pentru a se reproduce.
La baza tuturor acestor elemente se află protonii și electronii, polarizați pozitiv și negativ, ceea
ce face ca toate formele de viață să fie magnetice.
Ca toate formele de viață, suntem dotați cu celule criptocrome, care ne permit să percepem
aceste câmpuri într-un mod pe care abia îl înțelegem.
Suntem ființe de frecvență, electricitate, lumină și magnetism.
Și pentru a deveni astfel, a fost nevoie de milioane de ani; un proces care a început cu prima celulă.
Deși am adoptat tehnologia fără fir și am încorporat-o în viața noastră de zi cu zi,
organismul nostru nu a făcut la fel la nivel celular.
Frecvențele care ne înconjoară acum sunt la fel de străine pentru celulele noastre cum ar
fi pentru ochii noștri dacă le-am putea vedea.
Copiii noștri se nasc într-o lume pe care corpurile lor pur și simplu nu o pot înțelege.
Unde vor duce toate acestea?
În timp ce acest film este realizat, tehnologia 4G este extinsă în întreaga lume. Pentru a
face acest lucru posibil, limitele sunt ridicate.
WLAN este disponibil în aproape fiecare casă, fiecare școală și fiecare magazin și ne înconjoară tot timpul.
Tehnologia telefonică DECT poate fi găsită în aproape fiecare gospodărie.
Într-un moment în care industria este responsabilă și ar trebui să dea dovadă de prudență, aceasta arată un
dispreț nesăbuit pentru sănătatea noastră pe termen lung.
Banii conduc lumea.
Și sunt la fel de predispuși să dezvolte o conștiință în această privință precum industria tutunului.
Deci, dacă va exista o schimbare, aceasta nu va veni de la ei.
Trebuie să vină de la noi!
Trebuie doar să deschidem ochii și să recunoaștem problema.
Intenționați să utilizați MTHR pentru a finanța cercetarea privind efectul undelor radio asupra melatoninei?
Având în vedere că acesta este mecanismul pe care oamenii par să îl indice, și anume că
telefoanele mobile afectează producția de melatonină.
Melatonina este un antioxidant, un aspirator pentru radicalii liberi, dacă doriți.
Atunci când lansăm o propunere de cercetare, ceea ce facem chiar acum, subliniind domeniile de interes
special, invităm cereri, propuneri din toate domeniile.
Dar acestea trebuie să fie prioritizate împreună cu celelalte cereri pe care le primim. Avem o sumă limitată de bani.
Dar în prezent nu planificăm cercetări în jurul melatoninei. Nu este o prioritate în acest moment.
MTHR nu a investit încă în cercetări care să investigheze modul în care telefoanele mobile afectează melatonina.