Rezonancia, frekvenčné bytosti
Čoraz viac ľudí trpí zdravotnými problémami, ako sú závraty, bolesti hlavy, srdcová arytmia alebo nespavosť.
Ako príčina sa často uvádza stres.
Nasledujúci dokumentárny film z roku 2012 ukazuje, že takéto príznaky často súvisia s úplne inými, menej známymi príčinami.
Film nás zavedie na cestu od našich počiatkov až po 90. roky 20. storočia, keď sa začala
rozširovať bezdrôtová komunikačná technológia.
Odvtedy sa ľudstvo ponorilo do oceánu umelých frekvencií.
Voľným okom sa zdá, že planéta je rovnaká, ale na bunkovej úrovni ide o najväčšiu zmenu, akou život na Zemi prešiel.
Účinky by sa nemali podceňovať!
Kla.TV pre vás tento film preložila a dabovala v nemčine.
Vedci, zástupcovia priemyslu, lekári a postihnuté osoby sa vyjadrujú.
Dúfame, že sa vám bude páčiť nasledujúci dokumentárny film Jamesa Russella: "RESONANCE - Creatures of Frequency"!
V polovici 80. rokov minulého storočia používali mobilné telefóny vo väčšine krajín približne tri
percentá ľudí, dnes ich používa takmer sto percent.
Ak majú 19 alebo 20 rokov, používajú mobilný telefón už 10 rokov a my netušíme, aké je riziko.
Sme ponorení do oceánu elektromagnetického žiarenia. Obklopuje nás všade.
Neviditeľná, nemôžeme ju vidieť. Ale vieme, že tam je.
Pri každom použití mobilného telefónu viete, že je tam.
Je veľmi ťažké vrátiť čas späť. Je to nemožné.
Musíme si však byť vedomí týchto zdravotných rizík, aby sme mohli prijať bezpečnostné opatrenia.
V súčasnosti WHO tvrdí, že je to realita.
Neboli sme jediné zhluky rakoviny okolo stožiara, okolo stožiarov je veľa zhlukov rakoviny.
Väčšina rakovinových ochorení, ktoré prichádzajú, tu ešte nie je.
Ako si môžeme myslieť, že sme v bezpečí, keď si ožarujeme mozog mikrovlnami?
Zatiaľ len celkom nerozumieme tomu, čo robíme.
Konečne sme sa dozvedeli, či mobilné telefóny spôsobujú rakovinu.
Neznámy vedec sa chystá urobiť objav, ktorý by mal všetko zmeniť. Volal sa Winfried Otto Schumann.
Od toho dňa učil svojich študentov fyziku elektriny .
Ako môže guľa generovať elektrické napätie v guli. A ako výsledok: frekvencia.
Schumannova trieda mala problémy s pochopením témy.
Aby im to uľahčil, profesor im povedal, aby si predstavili, že Zem je jedna guľa a ionosféra druhá.
Potom ich požiadal, aby vypočítali napätie medzi nimi.
Keďže sám nemal žiadnu predstavu o , Schumann sa tiež pustil do matematiky.
Nakoniec sa dosiahla frekvencia približne 10 Hz.
Aj keď sa to Schumannovi zdalo neuveriteľné, naša planéta mala pulz, merateľnú frekvenciu , ktorá obklopovala život na Zemi.
Hoci bol profesor na svoj nález hrdý, povedal, že nemá veľký význam.
Najmä preto, že bola publikovaná len v malom vedeckom časopise, ktorý sa obmedzil na
zadné strany s nadpisom "Schumannova rezonancia".
Trvalo niekoľko rokov, vrátane neuveriteľného zvratu osudu, kým si profesor uvedomil skutočný význam Schumannovej rezonancie.
Tento zvrat osudu začal o 30 rokov skôr iný nemecký vedec Hans Berger.
Berger urobil prvý záznam elektrickej frekvencie prenášanej ľudským mozgom pomocou zariadenia EEG, ktoré sám zostrojil.
Pôvodne sa navrhovalo, aby sa vlna pomenovala podľa muža, ktorý ju objavil, ale Berger, ktorý bol
skromný, zvolil abecedný názov. Nazval ju: "Vlna Alfa".
Krátko po objavení profesora Schumanna jeden z kolegov Hansa Bergera, muž menom Ankermüller, náhodou narazil na roztrhaný
výtlačok malého vedeckého časopisu; toho istého malého vedeckého časopisu, v ktorom bol pred
niekoľkými rokmi uverejnený objav profesora Schumanna.
Niekoľkokrát si článok prečítal a neveriacky pokrútil hlavou.
Okamžite si uvedomil, čo všetko ho čaká.
Frekvencia alfa vĺn, ktoré zaznamenal Hans Berger, bola takmer totožná so Schumannovou rezonanciou: frekvenciou Zeme.
Dr. Ankermüller okamžite kontaktoval Schumanna, aby ho presvedčil o ďalšom vyšetrovaní.
Schumann súhlasil a spolu s jedným zo svojich študentov ďalej rozvíjal svoje objavy.
Podrobne skúmali, ako sa v dutine ionosféry vybíja napätie bleskom.
Nakoniec sa im podarilo zistiť presnú frekvenciu: zemský pulz, Schumannova rezonancia, bol
presne 7,83 Hertzov. Tento objav bol ohromujúci.
Pripomínala Schumannova rezonancia iba alfa vlny ľudského mozgu? Nie - bola identická!
Frekvencia mozgu, ktorý riadi našu kreativitu, výkonnosť, stres, strach a imunitný systém, sa
nejakým spôsobom naladila na frekvenciu planéty.
Pulz zeme sa stal pulzom samotného života.
Frekvencia vlnenia sa meria v hertzoch. Označuje počet kmitov, ktoré vlna vykoná za sekundu.
Frekvencie sa pohybujú od jednej bilióntiny atómu až po dĺžku samotného vesmíru.
Teoreticky sú frekvencie nekonečné, absolútne nekonečné.
Ak to bola náhoda, potom to bola jedna z najpozoruhodnejších prírodných udalostí!
Čo to všetko znamená? Netrvalo dlho a niekto sa to pokúsil zistiť.
Volal sa Rütger Wever, uznávaný vedec z Inštitútu Maxa Plancka.
Začiatkom 60. rokov 20. storočia postavil profesor podzemný bunker na štúdium ľudského cirkadiánneho rytmu.
Cirkadiánny rytmus je denno-nočný rytmus, ktorý je vrytý do celého života .
Profesor počas tridsiatich rokov uskutočnil experimenty, pri ktorých dobrovoľníkov - študentov žilo sedem týždňov v
bunkri, úplne chránených pred prirodzenými rezonanciami Zeme.
Jeho zistenia nám poskytujú úžasné poznatky.
Zistil, že fyzické a duševné zdravie študentov sa zhoršilo hneď, ako sa Schumannova rezonancia ﬁltrovala z bunkra .
Priviedol tam študentov. Neodvážil sa to robiť s chorými alebo starými ľuďmi.
Priviedol tam mladých študentov, pretože vedel, že to bude mať účinok.
V podzemí teda zjavne nie je žiadna Schumannova rezonancia.
Existovali len priečne magnetické polia z vnútra Zeme.
Keď ich umiestnili pod zem, začali sa cítiť zle, bolela ich hlava, ich cirkadiánny rytmus bol úplne narušený.
Zaujímavé bolo, že keď použil frekvenciu 7,83 Hertzov pomocou generátora magnetických impulzov, okamžite sa zastavil.
Wever tajne privádzal do bunkra frekvenciu 7,83 cez umelý vysielač.
Zakaždým, keď to urobil, zistil, že nepriaznivé účinky, ktorými dobrovoľníci trpeli, buď zmizli, alebo sa zmiernili.
Znížil sa jej stres, bolesti hlavy a emocionálne napätie a obnovila sa jej pohoda.
Všetko vďaka pridaniu Schumannovej rezonancie.
Weverov výskum odhalil neuveriteľné prepojenie medzi ľudským zdravím a prirodzenou frekvenciou planéty.
A v roku 2011 priniesol prelomový výskum ešte pôsobivejší výsledok:
Schumannova rezonancia by mohla súvisieť so samotným začiatkom života.
Prelomový objav urobil Luc Antoine Montagnier, nositeľ Nobelovej ceny, ktorý ako prvý objavil vírus HI.
Profesor vykonal experimenty s pamäťou vody a skúmal, ako si voda dokáže uchovať pamäť
látok, ktoré v nej boli predtým rozpustené.
Pritom narazil na niečo, čo by mohlo spochybniť princípy vedy.
Všetok život pochádza zo života. Toto je základný princíp vedy, ktorý nebol nikdy porušený žiadnym experimentom.
Život sa môže rozvíjať len tam, kde bol predtým.
A tento mechanizmus bol vždy chápaný ako materiálny.
Rovnako ako vajíčko a spermie alebo spóry a delenie buniek.
Experimenty Luca Montagniera však priniesli úplne inú hypotézu.
Profesor dokázal, že sekvencie DNA, skutočné stavebné kamene života, medzi sebou komunikujú vo vode prostredníctvom
vysielania nízkofrekvenčných elektromagnetických vĺn.
Aj keď bola DNA uložená v oddelených skúmavkách, profesor medzi nimi zaznamenal elektromagnetickú komunikáciu.
Aká sofistikovaná môže byť táto komunikácia?
Luc Montagnier ukázal, že sú schopné tvoriť nukleotidy - zložky, z ktorých sa skladá DNA - a zostavovať sa do úplne novej DNA.
Vedci už nespočetnekrát kombinovali tieto zložky, ale v žiadnom experimente sa im nepodarilo zapáliť iskru života a
premeniť nukleotidy na skutočnú DNA bez prítomnosti DNA.
Veď život môže existovať len tam, kde už existoval predtým.
Pri pokusoch Luca Montagniera sa však DNA z vody úplne odfiltrovala. Napriek tomu sa vytvorila nová DNA.
Ako je to možné? Ako Luc Montagnier dokázal to, čo žiadny iný vedec?
A ako stvoril život tam, kde nebol?
Čo bolo na experimentoch Luca Montagniera také odlišné?
Bola prítomná frekvencia. Frekvencia, ktorej odstránenie by spôsobilo neúspech experimentu.
Ale ak bol prítomný, zabezpečil, že sa mu to podarilo. Táto frekvencia bola 7,83 Hertzov: Schumannova rezonancia.
Bolo tu narušené jemné spojenie medzi životom a frekvenciou planéty.
Vzájomné pôsobenie živých organizmov a elektromagnetických frekvencií. Závislosť, spojenie.
Dôkazy o tom možno nájsť pri čítaní vedeckých prác, ale ešte zjavnejšie dôkazy možno nájsť, keď jednoducho vyjdete von.
Ako sa to všetko stalo? No, ak sa pozriete na históriu Zeme, zdá sa to byť celkom jasné.
Schumannove vlny sú súčasťou tejto planéty od samého začiatku.
Život sa vyvíja, je nimi obklopený a nevyhnutne sa na ne prispôsobuje.
V skutočnosti je naša citlivosť na frekvenciu hlboko spojená s našou schopnosťou vnímať ďalší fenomén planéty.
[Rozprávač: Pred dvoma miliardami rokov si magnetotaktické baktérie vytvorili jednoduchý,
ale fascinujúci vzťah s magnetickým poľom Zeme.
Jednobunkový organizmus obsahoval častice magnetického materiálu .
To mu umožnilo fungovať ako ručička kompasu a orientovať sa podľa magnetických čiar Zeme.
S rastúcou zložitosťou organizmov rástla aj ich závislosť od magnetických polí Zeme .
Vieme, že včely sú citlivé na magnetické polia. Vieme, že majú vo svojom tele častice geomagnetitu.
Laboratórne testy ukázali, že skutočne citlivo reagujú na magnetické pole.
V laboratóriách sa ukázalo, že spôsob, akým včely stavajú svoje plásty, možno ovládať vytváraním umelého
magnetického poľa, a zdá sa byť zrejmé, že včely využívajú magnetické polia na orientáciu.
Krehkú rovnováhu života na Zemi dokonale ilustruje závislosť od včiel a ich opeľovania rastlín.
Predpokladá sa, že bez včiel by život nemal šancu.
Opeľovanie hmyzom je potrebné takmer pre všetko, čo robí jedlo zaujímavým:
Ovocie, orechy, to všetko vyžaduje opeľovanie hmyzom a včely sú najdôležitejšou skupinou opeľovačov.
.
Keby neboli včely...
[Norman Carrick, Britská asociácia včelárov (BBKA): Áno, keby včely neboli, mali by sme veľmi nudnú stravu.
Áno, mali by sme veľmi skromnú existenciu. Myslím, že o to ide, bez včiel...
Samozrejme, opeľujú divo rastúce rastliny, ako aj rastliny, ktoré potrebujeme jesť, a v mnohých
prípadoch ani nepoznáme podrobnosti opeľovania.
Môžeme si však byť istí, že mnohé z našich voľne rastúcich rastlín by bez opeľovania včelami zanikli.
.
. . . . .
Je tu s nami Maryann Fraizer, vedúca pracovníčka pre včelárstvo na Pennsylvánskej štátnej univerzite.
Aké sú klasické kritériá úhynu včiel, na základe ktorých môže včelár vyjsť von, pozrieť sa na
včely a povedať, že to vyzerá ako klasický prípad?
Príznaky spočívajú v tom, že včely sú relatívne zdravé a vitálne, a napriek tomu sa v krátkom čase
populácia dospelých včiel v úli zmenšuje; opúšťa kolóniu.
A to, čo po nich zostane, je veľa výteru, t. j. mladých včiel, medu a peľu.
Na ktorých kontinentoch bola pozorovaná táto úmrtnosť včiel?
Úbytok včiel medonosných nastal skutočne na celom svete.
Mnohé ďalšie krajiny hlásia úbytok včiel medonosných.
Inou otázkou je, či je to skutočne spôsobené takzvaným "kolapsom kolónií" , pre ktorý existuje osobitný katalóg kritérií.
A to je jedna z vecí, ktorú sa snažíme pochopiť prostredníctvom komunikácie s inými ľuďmi z iných častí sveta.
Tieto obavy existujú približne od roku 2006, a to najmä v Spojených štátoch, kde si mnohí profesionálni včelári zrazu
uvedomili, že ich včely, ktoré boli až do určitého obdobia roka zdravé, potom koncom leta zaznamenali veľkolepé straty.
A zdalo sa, že sa líšia od všetkého, čo sme videli predtým.
Ľudia prišli k svojim úľom a zistili, že v nich už nie sú žiadne včely.
Úhyn včiel tohto typu, známy aj ako CCD - Colony Collapse Disorder, postihuje včelstvá na celom
svete, pričom niektoré krajiny hlásia až 70 % straty.
Ako spúšťače sa uvádzali rôzne dôvody.
Žiadna z nich však nedokázala jednoznačne vysvetliť, prečo sa včely zrazu prestali vracať do úľov - s jednou výnimkou:
Senzačný výskum Jochena Kuhna a jeho tímu.
V rámci jedného experimentu lekár pracoval s ôsmimi včelími rodinami a do štyroch z nich umiestnil bežný telefón DECT.
Vedci potom sledovali, či prítomnosť telefónu DECT ovplyvní návrat včiel do úľa. Výsledky boli prekvapujúce.
Do úľov, v ktorých neboli umiestnené telefóny DECT, sa včely vrátili v normálnom počte.
Do úľov, v ktorých bol telefón DECT, sa však takmer žiadne včely nevrátili.
Ani jedna včela sa nevrátila do jedného z úľov s telefónom DECT.
Aby sme plne pochopili dôsledky experimentu doktora Kuhna, musíme najprv pochopiť, ako telefón DECT funguje.
Dôvodom, prečo môžete chodiť po dome a telefonovať s telefónom DECT, je to, že základňová stanica telefónu DECT
vysiela do slúchadla elektromagnetické vlny nazývané mikrovlny.
Je to presne ten istý spôsob, akým komunikuje stožiar mobilného telefónu s mobilným telefónom.
Telefón DECT je v podstate miniatúrna verzia stožiara mobilného telefónu.
Ak na včelu pôsobí signál z telefónu DECT, určite na ňu bude pôsobiť aj signál zo stožiara mobilného telefónu.
Pri 4 miliardách používateľov mobilných telefónov na celom svete sa zrazu objavil alarmujúci počet stožiarov mobilných telefónov.
Magnetický orientačný zmysel včely jej umožňuje orientovať sa podľa magnetických siločiar Zeme.
Schopnosť, do ktorej investovala milióny rokov vývoja a ladenia.
Nie je zrejmé, že takú vysokú citlivosť ovplyvňujú aj tie najmenšie zmeny v elektromagnetickom prostredí?
Čo teda znamená táto obrovská zmena, ktorá sa udiala takmer cez noc?
Existujú aj iné druhy, ktoré majú takúto citlivosť na magnetické pole?
Citlivosť, ktorá ich v konečnom dôsledku robí zraniteľnými voči frekvenciám vytvoreným človekom?
Bohužiaľ, objav nového proteínu nazývaného kryptochróm naznačuje, že všetok život má magnetický zmysel.
Boli objavené v rastlinách v 90. rokoch 20. storočia. Ich funkciou je absorbovať modré
svetlo, ktoré je potrebné na reguláciu rastu.
Odvtedy sa našli v hmyze, zvieratách, cicavcoch, ľuďoch a vtákoch.
Kryptochrómy sú biologické molekuly nazývané proteíny.
Produkujú ich niektoré naše gény, ktoré sa nazývajú CRY gény.
Molekula kryptochrómu vlastne reguluje náš cirkadiánny rytmus vrátane produkcie melatonínu.
Zdá sa, že niektoré kryptochrómy majú funkciu absorbovať svetlo ako detektor pre cirkadiánne hodiny.
Sú teda vstupom pre denný a nočný rytmus, ktorý majú mnohé druhy - rastliny aj živočíchy.
V roku 2000 však Thorsten Ritz odhalil ešte prekvapujúcejšiu úlohu kryptochrómu.
V sérii experimentov s robotnicami dokázal, že ich zmysel pre orientáciu nie je založený len na magnetizme, ale
pochádza priamo z kryptochrómových buniek umiestnených za okom.
Myslím, že Ritzove publikácie sú jedným z míľnikov vedy.
Pretože to naznačuje, že táto molekula kryptochrómu - nezabudnite, že je zodpovedná za ovplyvňovanie a
riadenie cirkadiánnych rytmov - a práve táto molekula je zodpovedná za to, čo vtákom dáva kompas, magnetický kompas.
Vtáky doslova vidia magnetické pole Zeme, možno ako svetlú alebo tmavú škvrnu, ktorá sa im prekrýva zorným poľom.
A keď pohnú hlavou alebo telom, pohybuje sa aj bod alebo reflektor - podobne ako na head-up displeji pilota stíhačky.
Majú niečo, čo vidia a čo im umožňuje orientovať sa počas letu.
Testoval to tak, že vystavil vtáky rádiofrekvenčnému poľu, aby zistil, či to skutočne naruší ich magnetický kompas.
Ukázalo sa, že vysokofrekvenčné pole nielenže skutočne ruší migráciu rorýsov, ale že sa
tak deje aj pri veľmi nízkych intenzitách poľa.
To je naozaj dôležité a veľmi zaujímavé, že aj veľmi slabé rádiofrekvenčné polia ovplyvnili kompas vrabcov.
Ritzove experimenty jasne ukázali, že chryptochrómová bunka používaná pri navigácii je vážne ovplyvnená frekvenciami
vytvorenými človekom - dokonca aj frekvenciami, ktoré sú oveľa nižšie ako tie, ktoré regulátor ICNIRP považuje za bezpečné.
Všetky štúdie o navigácii zvierat, švábov, zebričiek, kurčiat, rorýsov - všetky zistili, že ich magnetický kompas
bol narušený rádiofrekvenčnými poľami, ktoré boli oveľa nižšie ako hodnoty stanovené ako limity ICNIRP.
Pracujem na vtákoch, najmä na vtákoch a hmyze.
Ukázal som, že sú citlivé na polia, ktoré sú ďaleko pod úrovňou ICNIRP, ktorá sa pre nás ľudí považuje za bezpečnú.
Ak sa pozriete na tieto hladiny, kde výskum ukazuje, že zvieratá sú citlivé - existuje veľmi dobrá literatúra, ktorá ukazuje,
že tieto hladiny sú výrazne nižšie ako hladiny, ktorým môžeme byť vystavení my, a teda aj zvieratá v životnom prostredí.
Existujú rozumné vedecké dôvody domnievať sa, že magnetické polia, umelé magnetické
polia, zničia životné prostredie mnohých druhov.
Ako veľmi sa zmenilo naše životné prostredie v dôsledku elektromagnetických polí?
Za posledných 25 rokov došlo k zmene na nepoznanie...
Z hľadiska elektromagnetickej energie je to miliónkrát viac.
Bývalá Národná agentúra pre rádiologickú ochranu v jednom zo svojich dokumentov uviedla, že podľa jej odhadov sa radiačné
prostredie - ak to tak chcete nazvať - zvýšilo mnohomiliónkrát v porovnaní s tým, aké bolo pred 50 rokmi - mnohomiliónkrát.
Je to obrovská zmena prostredia na Zemi, ktorá úplne potláča všetky tieto prirodzené signály
vrátane Schumannových vĺn, s ktorými sme sa vyvinuli.
.
Jedným z dôvodov, prečo sú kryptochrómy veľmi zaujímavé, najmä pokiaľ ide o skutočnosť, že ľudia detekujú magnetické polia, je
nedávna štúdia Dr. Foleyho a jeho kolegov, ktorá ukazuje, že ak vložíte ľudské kryptochrómy do ovocnej
mušky, ovocná muška je magneticky citlivá vďaka prítomnosti týchto ľudských kryptochrómov.
Takže to vlastne dokazuje, že ľudské kryptochrómy sú magneticky citlivé, že rozpoznávajú magnetické polia.
Objav kryptochrómovej bunky prebudil nový záujem o magnetický zmysel človeka, ktorý Robin Baker predpovedal už pred 40 rokmi.
Toto nie je vedecký let naslepo. Je to experiment, ktorého cieľom je zistiť, či majú deti zmysel pre orientáciu.
Testovaná osoba má zaviazané oči a chrániče sluchu a otáča sa na špeciálnej stoličke, až kým nevie, na ktorú stranu ukazuje.
Stolička sa zastaví a testovaná osoba háda, či sa pozerá na východ, západ, sever alebo juh.
Odhad sa zaznamená do malého počítača.
Ak by deti nemali orientačný zmysel, ich odhady by boli náhodné. Ale nie sú.
Deti vo veku desať alebo jedenásť rokov sú v hádaní celkom dobré.
Zdá sa, že majú skutočný zmysel pre orientáciu. A zdá sa, že je to magnetický zmysel.
Keď vedci pripevnia testovaným osobám na hlavu magnet, výrazne to naruší ich orientačný zmysel.
Je to obrovský krok vpred, pokiaľ ide o porozumenie.
A to, samozrejme, vyvoláva rôzne otázky, ako napríklad, či sa ľudia skutočne dokážu orientovať v
magnetickom poli Zeme, a v prípade, že to dnes nedokážu, možno to dokázali pred tisíckami rokov?
Samozrejme, vyvstáva aj otázka, či k narušeniu cirkadiánnych rytmov nevedie proces, pri ktorom sa
magnetické polia v ľudskom tele skutočne rozpoznávajú.
To by vysvetľovalo všetky negatívne účinky na zdravie, ktoré sa tak často objavujú v
epidemiologických štúdiách o zdraví a magnetických poliach.
Ak má ľudstvo schopnosť vnímať magnetické polia, ak má rovnakú schopnosť ako včely, vtáky a motýle - znamená to, že
sme rovnako citliví na frekvencie vytvorené človekom ako oni?
Ovplyvnia nás zmeny v našom prostredí rovnako ako ich?
Ako by ste opísali citlivosť na elektrinu?
Elektrosenzitivita je, keď ľudia začnú reagovať, ich telo začne reagovať na elektromagnetické polia.
Elektromagnetické polia, na ktoré reagujú, sú vo všeobecnosti bezdrôtové.
Ide o bezdrôtovú komunikáciu, siete WLAN, bezdrôtové telefóny, telefóny DECT, mobilné telefóny, stožiare mobilných telefónov.
Všetky vysielajú signály, ktoré naše telo nikdy predtým nezažilo.
A keď to začne postihovať ľudí - keď to začalo postihovať mňa - zvyčajne je to najprv hlava - začnete cítiť bolesť v hlave.
Nerada hovorím bolesť hlavy, pretože je to bolesť hlavy, ktorá sa nepodobá žiadnej bolesti hlavy, ktorú ste kedy mali.
Väčšina ľudí sa sťažuje na ťažkosti, ako sú srdcová arytmia, nespavosť, bolesti hlavy, poruchy
videnia, závraty, rôzne druhy parestézií alebo neurózy.
Opisujú, že vo svojom tele zažívajú nezvyčajné pocity.
V skutočnosti môže ovplyvniť aj hormonálny systém, funkciu štítnej žľazy. Zoznam je naozaj nekonečný.
V mojom konkrétnom prípade, a nie je to prípad každého, ak sa vtedy nedostanem z prostredia, začínam mať
dosť silné bolesti žalúdka - a to znamená, že je už neskoro, dostanem vnútorné krvácanie.
Myslím si, že symptómy sú veľmi rozmanité a asociácie, ktoré ľudia majú, je veľmi ťažké prijať, ak
nemáte vedomosti o tejto téme, čo väčšina lekárov nemá.
A to nie je ich chyba. Nie sme vyškolení, aby sme tento stav rozpoznali.
Je to veľmi nové a naše chápanie je v tomto štádiu ešte úplne nezrelé - s prvými krokmi k
odhaleniu a úplnému pochopeniu tohto stavu.
Brian, podobne ako mnohí ľudia, ktorí trpia precitlivenosťou na elektrinu, bol nútený radikálne zmeniť svoj domov.
Tieto dve miestnosti boli úplne chránené kovovou fóliou.
Táto miestnosť a spálňa sú preto Faradayovými klietkami.
A ak skutočne skontrolujete elektromagnetické polia alebo mikrovlny - a toto zariadenie jednoducho premieňa
mikrovlny na zvukové signály - potom zistíte, že tamten stožiar, ktorý je vzdialený asi pol míle, mi nerobí žiadne problémy.
Namontoval som okenné sklo s kovovou vrstvou, aby som miestnosť odstránil - tak môžem
eliminovať väčšinu elektromagnetických polí.
Aspekty organizmu, ktoré mu umožňujú detekovať elektromagnetické polia a reagovať na ne - dalo by sa
povedať, že tieto slová sa používajú v rôznych kontextoch.
A ak to rozdelíte na "elektrosenzitívnu" - mohli by ste povedať, že je to vlastne reakcia na samotný život.
Keď napríklad skúmame organizmus, aby sme zistili, či je v ňom prítomný život, hľadáme prítomnosť elektriny - napríklad
pomocou elektrokardiogramu , EKG a elektroencefalogramu, EEG.
Skúmame prítomnosť elektriny z týchto cieľových orgánov, mozgu a srdca.
A keď to vidíme, je to znamenie, že život je prítomný.
Elektromagnetické polia sú v istom zmysle súčasťou života na bunkovej úrovni. Dalo by sa
povedať, že všetok život je elektrosenzitívny.
V zúfalej snahe presvedčiť ľudí, že elektrosenzitivita skutočne existuje, sa Brian a niekoľko ďalších pacientov
zapojili do prevratného experimentu na Essexskej univerzite.
Experiment vykonaný pod vedením Elaine Foxovej bol, žiaľ, definitívnou prácou na túto tému.
Musíte ísť do tienenej miestnosti.
Vstúpite tam na relatívne krátky čas a stožiar je 10 minút zapnutý, 10 minút vypnutý a 10 minút opäť zapnutý
- a potom môžete zistiť, či si to všimnete alebo nie.
Vošiel som do miestnosti a povedal som im, že nebudem vedieť povedať, či je stožiar zapnutý alebo vypnutý.
Prečo? Pretože ich chápanie toho, ako na ňu reagovať, je nesprávne.
Pretože pre väčšinu ľudí to nie je tak, že zapnete stožiar a oni si povedia: Aha, to som si všimol.
Potom stožiar zložia a človek si povie: "Aha, teraz je mi zase dobre. Takto to nefunguje.
Trpím sennou nádchou a keď prídem na takéto peľové pole, chvíľu trvá, kým pocítim účinky.
Ale trvá dlho, kým to prestanem cítiť, kým ma to prestane ovplyvňovať.
Môžu ma odviesť zo sena, ale aj po 24 hodinách budem niečo cítiť.
U väčšiny ľudí sa elektrosenzitivita prejavuje približne takto.
Spôsob, akým tím pripravil experiment, znamenal, že pre Briana a ostatných dobrovoľníkov by bolo
takmer nemožné dokázať, že trpia elektrosenzitivitou.
Zdalo sa, že na tom nezáleží, pretože tím sa nevysvetliteľne rozhodol odmietnuť akúkoľvek kontrolu.
Na jednej strane sa zdá, že ľudia sú citliví na rôzne veci.
Som citlivý na mobilné telefóny 3G, napríklad mobilné telefóny GSM. Existujú rozdiely v tom, ako funguje modulácia.
Netuším, či majú pravdu, pokiaľ ide o citlivosť, ale ak máte prípad, potom má zmysel, aby ste ľudí,
ktorých máte vo svojej štúdii, vystavili presne tomu signálu, o ktorom hovoria, že naň reagujú.
Ak máte napríklad niekoho, kto je vždy citlivý na Wi-Fi, ale nie na mobilné telefóny - ak takýto človek existuje - potom sa
radšej uistite, že je vystavený Wi-Fi, a nie mobilným telefónom.
Chcete predsa dokázať, že reagujú na to, čo hovoria.
A žiadne takéto rozlišovanie sa tu neuskutočnilo.
Skutočnosť bola taká, že ak ste tvrdili, že ste na niečo elektrosenzitívny - boli ste tam.
Jedným z dôvodov, prečo som to považoval za veľmi dôležité, bolo, že som pomáhal ľuďom, ktorí boli elektrosenzitívni.
A pred niekoľkými mesiacmi som bol vlastne u jednej pani - myslela si, že je citlivá na elektrinu - a ja som sa
jej jednoducho snažil pomôcť; vysvetliť, čo je to citlivosť na elektrinu a čo by mohlo spôsobovať jej problém.
Aby som to skrátil, ukázalo sa, že táto žena má problém, ale nie je citlivá na elektrinu. Zjavne nebola elektrosenzitívna.
Počas rozhovoru som si však uvedomil, že sa prihlásila do Essexskej štúdie, aby zistila, či je citlivá na elektrinu.
Srdce sa mi takmer zastavilo. Tu je niekto, kto nie je citlivý na elektrinu, a tento človek sa zapísal na Essexskú univerzitu.
A Essex mi povedal, že nemajú testovací postup!
Čo vlastne zistili - a to vychádza z textu samotného dokumentu - poviem to vlastnými slovami.
Tvrdia, že na preukázanie štatisticky významného účinku na očakávanej úrovni odozvy by
potrebovali približne 132 účastníkov svojej štúdie.
Toľko ľudí v populácii, toľko údajov by potrebovali pre svoj výskum, aby mohli tvrdiť, že
táto skupina je jednoznačne citlivejšia ako táto.
[To znamená, že hneď na začiatku mali k dispozícii len tretinu údajov, ktoré očakávali, aby mohli vôbec niečo zistiť.
Výsledkom bolo, že zistili štatisticky významné riziko, ktoré bolo aj tak zrejmé zo štatistík.
U všetkých ľudí, ktorí uviedli, že sú citliví, sa tiež ukázala významnosť približne 90 %.
Hranica pre vedeckú prácu, pri ktorej sa niečo považuje za štatisticky významné, je 95 %.
Ak nedosiahnete túto úroveň istoty, nepovažuje sa to za štatistickú udalosť. Môže to byť náhoda, šťastie alebo niečo iné.
Mali 90 % istotu zvýšenia rizika a samozrejme, chýba magická hranica, kedy sa to považuje za štatisticky významnú udalosť.
A tak to bolo zamietnuté so slovami: "Ukazuje to, že ľudia nie sú citliví." Ale to vôbec nebolo tvrdenie.
Neustále vystavenie stožiaru zanechalo stopy na mnohých testovaných.
Niektorí z nich ochoreli natoľko, že museli od experimentu odstúpiť.
Brian pociťoval dôsledky tohto experimentu ešte dlho po tom, ako opustil Essex.
Prvú kolonoskopiu som podstúpil pred siedmimi rokmi, druhú pred štyrmi rokmi a tretiu asi pred rokom.
So mnou nie je nič v poriadku. Nič so mnou nie je v poriadku. Je to tak, uhádli ste: mám rakovinu čriev.
Takže od chvíle, keď som prvýkrát krvácala, do chvíle, keď mi odstránili črevo, uplynulo presne sedem rokov.
Keď som sa lekára opýtal, ako dlho trvá, kým sa táto rakovina vyvinie, odpovedal mi: "Sedem rokov."
Takže môžete sledovať prakticky celý čas, čo som bol v Essexe, a predtým som mal raz krvácanie,
to krvácanie, pri ktorom sa začala rakovina čreva.
Ako môže byť takýto nepodarený experiment považovaný za takýto "autoritatívny výskum"?
Prečo by taký skúsený tím robil také základné a zjavné chyby vo svojej práci?
Mohlo by to mať niečo spoločné s tými, ktorí poskytli finančné prostriedky?
Experiment v Essexe je jedným zo série experimentov financovaných MTHR.
Túto spoločnosť prevádzkuje a financuje samotný priemysel mobilných telefónov.
Môžete mi povedať, čo je MTHR a ako je MTHR financovaná?
Áno, program MTHR je spoločne financovaný vládou Spojeného kráľovstva a priemyslom mobilných telefónov s
cieľom skúmať potenciálne nepriaznivé účinky na zdravie spojené s technológiou mobilných telefónov.
Naša otázka, kto financuje vedecký výskum, je citlivá.
Poznám veľa vedcov, ktorí keď si prečítajú novú štúdiu, najprv otvoria zadnú stranu obálky, aby zistili, kto ju financoval.
Myslíte si, že by mohlo dôjsť ku konfliktu záujmov v súvislosti s financovaním výskumu
poškodenia zo strany priemyslu mobilných telefónov?
No, samozrejme, existujú potenciálne konflikty záujmov, a preto musí byť výskumný program tohto druhu starostlivo riadený.
Veľa som spolupracoval s telekomunikačným priemyslom, pretože tu ako zástupca organizujem prácu v
oblasti komunikácie, takže s týmito ľuďmi hovorím už dlho.
Myslím si, že by chceli byť objektívni, ale riadia sa ziskom, najmä na trhu, kde bojujú o podiel na
trhu, a preto môžu financovať výskum, ale sú veľmi podobní farmaceutickému priemyslu.
Uvedomujete si, že zamestnávajú ľudí, ktorí sú už na ich strane.
Vedci nie sú popové hviezdy, nezarábajú veľa peňazí.
Majú domy, ktoré musia financovať, majú rodiny, o ktoré sa musia starať.
Kto by im mohol vyčítať, že dospeli k nesprávnym záverom?
Nemôžu si nájsť inú prácu - aspoň nie tam.
Existujú psychologické tlaky, dokonca aj bez skutočného tlaku, ktoré môžu, ale nemusia byť prítomné v jednotlivých prípadoch.
Svoju úlohu však určite zohráva aj psychologický tlak, aby sa prispôsobili a vyhovovali organizácii, ktorá ich financuje.
Cítite sa zaviazaný?
Áno, cítite sa povinní. Cítite sa zaviazaní.
Existujú skutočne solídne štatistiky, ktoré ukazujú, že pokiaľ ide o účinky elektromagnetických polí, štúdie financované
energetickými spoločnosťami, teda elektrárenským priemyslom, bezdrôtovým priemyslom alebo
priemyslom mobilných telefónov, sú financované nimi.
Tieto štúdie sú zvyčajne výrazne negatívne.
Na druhej strane, nezávisle financované štúdie v rámci univerzít a podobne, nemajú tendenciu.
Je to náročná oblasť výskumu.
Vykonávanie štúdií tohto typu nie je jednoduché a vzhľadom na obmedzenia výskumu na ľuďoch
nebude existovať dokonalé výskumné prostredie.
Vždy budú existovať obmedzenia.
Je to skutočná choroba? Áno, určite je.
V súčasnosti WHO tvrdí, že je to skutočné a príznaky môžu byť závažné a vyčerpávajúce.
Údaje o elektrohypersenzitivite sa pohybujú okolo 2-3 %.
Ide o ľudí, ktorých život je týmto stavom mimoriadne ovplyvnený.
Ale ako som už spomenul, 100 % ľudí naň reaguje na bunkovej úrovni.
To znamená, že ak sa to neberie dostatočne vážne alebo sa to nerozpozná, dôsledky pre
systém zdravotnej starostlivosti môžu byť obrovské.
A počet ľudí s miernou alebo stredne silnou precitlivenosťou na elektrický prúd je
pravdepodobne oveľa vyšší, ako sme sa doteraz domnievali.
.
Čo to pre nás znamená?
Ide o kazetový záznam experimentálneho spojenia medzi bežným telefónom a unikátnym slúchadlom.
Tón vytáčania - a to je celkom úspech!
Pretože jedna vec je prenášať rozhovor, ale úplne iná vec je prenášať presné digitálne informácie.
Teraz prichádza rozšírenie výskumného ústavu v Chelmsforde , ktorý túto techniku zdokonalil.
Liz Charnocková by mala byť na druhom konci.
Po zavedení mobilných telefónov v 80. rokoch 20. storočia bola potrebná sieť antén.
Odvtedy telekomunikačné spoločnosti postavili na celom svete viac ako 5 miliónov stožiarov.
Hrdí na to, že naplnia celý vzduch mikrovlnnými frekvenciami, nevykonali ani jednu štúdiu, aby sa uistili,
že to nebude mať žiadne dlhodobé poškodenie zdravia.
Boli postavené bez toho, aby sa vopred zabezpečila ich bezpečnosť.
Ďakujem za pomoc.
Veľmi nepríjemné, však?
Áno, a je to tam tiež stále, niečo, čo je nápadné, je, že sa to nezastaví.
Vyžaruje neustále - vychádza zo stožiarov - ak vidíte stožiar, ste mu vystavení.
Úprimne povedané, aj keď to tak nie je, ste mu vystavení na takú vzdialenosť, pretože prechádza cez
betónové steny a podobne, je trochu tlmený, ale len trochu.
200 - 300 metrov od stožiara ste mu neustále vystavení.
Ak to môžete počuť, všetko sa zmení. Áno. A čo keby ste to mohli vidieť.
Bolo by to ako vidieť smog každý deň.
Keď nás neustále obklopuje smog umelých frekvencií bez toho, aby sme si overili ich bezpečnosť,
je divné, že na ne ľudské telo začína reagovať?
Bolo to asi pred 10 rokmi. Mala som okolo 30 rokov.
V mojej rodine sa zatiaľ nevyskytla žiadna rakovina prsníka. Mala som veľmi zdravý životný štýl.
Dlhé roky som žil vedľa telefónneho stožiara, v tom čase sedem rokov.
Bolo to 100 metrov od môjho domu.
Dlhé roky som mala príznaky, ktoré nesúviseli so žeriavom, pretože v tom čase som o elektrosenzitivite nič nevedela.
Mala som závraty, problémy so spánkom, bolesti hlavy, bodavé bolesti v hlave a často som chodila k lekárovi.
Povedali mi, že je to stres alebo vírus. A potom mi z ničoho nič diagnostikovali rakovinu
prsníka. Bol to najväčší šok v mojom živote.
Najprv som si myslel, že mám len smolu, že je to len vo mne. Potom sa začala liečba.
A v nemocnici som sa stretol s niektorými susedmi - žil som vo veľmi malej dedine.
A stretol som aj tieto susedky, mladé ženy - ja som bol najmladší, mal som tridsať rokov,
ostatné boli štyridsiatničky alebo päťdesiatničky.
Bolo nás tam päť, všetky v rovnakom čase v priebehu šiestich mesiacov s rovnakou diagnózou rakoviny prsníka.
V našej dedine bolo okolo stožiara mobilného telefónu len 18 domov.
Eileen sa preto rozhodla začať prieskum, aby zistila, či aj ostatní trpia náhlym ochorením.
Výsledok nás rozochvel. Mnohí ľudia hlásili tie isté príznaky, ktorými som roky trpela aj ja. Bolesti hlavy, závraty.
V dedine však boli aj ďalšie mladé ženy, ktoré mali problémy s plodnosťou a prekurzory rakoviny krčka
maternice - alebo žena, ktorá mala uzliny rakoviny prsníka.
V tejto oblasti sa vyskytovali aj iné typy rakoviny.
Sused, ktorý mal len 51 rokov, ochorel na motorickú neurónovú chorobu a bohužiaľ na ňu zomrel. Úprimne povedané: obrovské zlo.
Postihlo to 77 ľudí z týchto domov.
Áno, odhaduje sa, že asi 70 % ľudí, ktorí v priebehu rokov pocítili biologické účinky - problémy so
spánkom, kožné vyrážky, hrčky na prsiach alebo rakovinu.
Áno, na ľudí v tejto dedine to malo veľký vplyv.
Myslím, že je to obrovský problém na celom svete.
Odvtedy sme zistili, že nie sme jediným zhlukom prípadov rakoviny v okolí stožiara mobilného telefónu.
V blízkosti stožiarov sa vyskytuje množstvo zhlukov krabov.
Spolupracovali sme s vedcom na mieste, kde sme skúmali iné stožiare, ktoré už dlho stáli v iných oblastiach.
Vykonali sme aj ďalšie prieskumy a tiež sme zistili vyšší výskyt rakoviny.
Pri takom množstve mobilných telefónov a stožiarov a pri miliardovej hodnote mobilného priemyslu by sme dúfali,
že už bol zriadený prísny vládny orgán, ktorý by zabezpečil, aby telekomunikačný priemysel vysielal bezpečne.
Niekto, kto stanovuje prísne limity, ktoré chránia obyvateľstvo - niekto, kto zabezpečuje, aby
to, čomu sme vystavení, bolo absolútne bezpečné.
Nanešťastie, nič z toho tu nie je. To, čo máme, je ICNIRP.
ICNIRP bola založená v Európe približne pred 20 rokmi s cieľom skúmať neionizujúce žiarenie.
Je to Medzinárodný výbor pre ochranu pred neionizujúcim žiarením a jeho úlohou je preskúmať
všetku publikovanú literatúru a v podstate ju zhrnúť:
To je to, čo veda jednoznačne tvrdí.
Nemôžete byť do nej zvolení. Ste do nej pozvaní, ak patríte medzi zvýhodnených ľudí.
Vždy je to teda dané odvetvím, pretože tam sú korene.
Takže máme referenčnú hodnotu, ktorú stanovili a ktorú prijala väčšina európskych krajín, a je to niečo, čo
odporúča samotná Európska komisia, vrátane expertnej skupiny.
Tieto smerné hodnoty sú však založené na konštrukčných metódach, o ktorých vieme, že majú svoju
príčinu a účinok vo vysokofrekvenčnom žiarení.
Jediný scenár, ktorý v súčasnosti existuje, pokiaľ ide o energiu, ktorá nás obklopuje na rovnakej frekvencii ako žiarenie z
mobilných telefónov, stožiarov mobilných telefónov a bezdrôtových telefónov - všetkých rôznych komunikačných
zariadení, ktoré denne používame - je rovnaký ako ten, ktorý poznáme z mikrovlnných rúr.
Ak použijeme dostatok energie a sústredíme ju na dostatočne malú plochu, ohrejeme tkanivo, potom
ohrejeme všetko, čo má v sebe určité množstvo vody.
Žiadna zo súčasných smerných hodnôt nemá nič spoločné s chronickým poškodením zdravia alebo rakovinou. Žiadna z nich, ani jedna.
Všetky sú zamerané na tepelné účinky alebo okamžité účinky, ako je brnenie pokožky alebo šklbanie obočia alebo niečo podobné.
Nikto nemôže zistiť dlhodobé poškodenie zdravia.
Takže chcete povedať, že pod 40 rokov je to bezvýznamné, nemá to význam...
Je to nezmyselné. Neexistuje žiadny zámer chrániť pred dlhodobým poškodením zdravia.
ICNIRP je... no, ICNIRP je úplne nezmyselná.
Napríklad: Ak chcete zabezpečiť, aby nikto neprekročil povolenú rýchlosť v škole, nastavte
obmedzenie rýchlosti na 10 000 kilometrov za hodinu.
Takto sa ho budú všetci držať a nikto nebude jazdiť príliš rýchlo.
Okolo školy môžete jazdiť rýchlosťou 999 km/h a "hraničná hodnota" sa dodržiava.
Poradná skupina nie je zriadená na kontrolu dôkazov s cieľom chrániť verejnosť.
Takže ICNIRP naozaj existuje len preto, aby zabezpečila, čo je 100 % faktom, a všetko, čo
nie je 100 % faktom, nie je ich záležitosťou.
Presne tak. Budú o tom hovoriť, zhrnú, čo tam je, čo tam nie je a čo je ešte potrebné zistiť.
A to bolo všetko. Nechali to tak. Žiadne odporúčania - nič, pretože sa nepovažujú za zodpovedných.
.
No tak, pokúsim sa zatelefonovať.
Keď sa pokúšate niekomu zavolať, je to takmer konštantné, keď sa spustí prenos rádiovej frekvencie v oboch smeroch.
Dobre, skúsme to. Oh, wow!
Hneď ako sa spojí, to je režim hovoru, to je to, čo robí mobilný telefón.
To sú vlny, ktoré idú z môjho mobilného telefónu do základňovej stanice a odtiaľ sa prenášajú?
To je v podstate to, čo robí váš mobilný telefón po celý čas, keď máte signál a používate mobilný telefón.
Strašné.
A to je vlastne to, čo vám mobilný telefón neustále posiela do hlavy, keď vytáčate
základňovú stanicu a používate telefón týmto spôsobom.
Ťažko si predstaviť technológiu, ktorá by prenikla do nášho života tak rýchlo ako mobilný telefón.
Pred dvadsiatimi piatimi rokmi sa to považovalo len za trik.
Dnes ho vlastnia 4 miliardy z nás.
V priemere majú deti svoj prvý mobilný telefón vo veku 8 rokov.
Mobilné telefóny fungujú na základe vysielania a prijímania mikrovlnných frekvencií zo základňovej stanice.
Keď držíte mobilný telefón pri uchu, váš mozog je nevyhnutne vystavený týmto vlnám.
Reaguje mozog na tento účinok?
Nová americká štúdia ukazuje, že to tak určite je.
Túto štúdiu viedla Dr. Nora Volkowová.
Doktorka Volkowová a jej tím vyšetrovali 47 zdravých ľudí počas celého roka.
Účastníci mali mobilné telefóny na pravom a ľavom uchu.
Jeden z nich bol v prevádzke, ale prepnutý na stlmenie, druhý bol vypnutý.
Doktor Volkow použil zariadenie na zobrazovanie mozgu, aby zistil, koľko glukózy mozog počas expozície spotrebuje.
Je to veľmi citlivý marker, ktorý ukazuje, či existujú zmeny v mozgovej aktivite, ktoré môže
spôsobiť stimulant - v tomto prípade mobilný telefón.
Keď je mozog stimulovaný, spotrebúva glukózu, podobne ako auto spotrebúva palivo.
Vystavenie mobilným telefónom na 15 minút je spojené so zvýšenou spotrebou glukózy v mozgu, čo naznačuje, že mozog
bol aktivovaný rádiovými frekvenciami mobilného telefónu.
Na pravej strane mozgu, ktorá sa nachádzala v tesnej blízkosti antény, sa metabolická aktivita zvýšila
najviac v porovnaní s vypnutým mobilným telefónom.
Hoci sú rádiové frekvencie vyžarované súčasnými technológiami mobilných telefónov veľmi
slabé, dokážu aktivovať ľudský mozog a pôsobiť naň.
Experiment doktora Volkowa ukázal, že ľudský mozog pri používaní stlmeného mobilného telefónu vykazuje
metabolickú reakciu na mikrovlny z mobilného telefónu.
Metabolická reakcia pri hladinách hlboko pod zákonom stanoveným limitom.
Mnohí tvrdia, že je to nemožné.
A reakcia, ktorú zaznamenal Dr. Volkow, je až na druhom mieste za veľkou obavou:
Spôsob, akým je toto mikrovlnné žiarenie skutočne absorbované mozgom. Tento údaj je známy ako hodnota SAR.
SAR znamená špecifickú absorpciu.
A to je meranie toho, koľko rádiových vĺn absorbuje ľudské telo v určitom objeme za určitý čas.
Ide o meranie zahrievacieho účinku, ktorý má rádiový vysielač na ľudské telo.
SAR sa meria takto. Používa sa umelá hlava.
Je naplnená zmesou glukózy, ktorá má predstavovať ľudský mozog.
Testovacie zariadenie meria množstvo mikrovlnného žiarenia, ktoré preniká do lebky modelu.
Hodnota SAR sa potom vypočíta na základe toho, koľko energie sa absorbuje.
Pre EÚ je limit 2 watty na kilogram pre 10 g tkaniva.
Pre USA je to 1,6 W/kg na 1 g tkaniva.
USA majú prísnejší horný limit ako EÚ, ale iné krajiny, ako napríklad Austrália a Nový Zéland, používajú limity EÚ.
Niektoré z najobľúbenejších mobilných telefónov na trhu vyžarujú toľko mikrovlnného žiarenia,
že ich hodnota SAR je práve na krajnej hranici.
Každý milimeter lebky pomáha chrániť mozog pred mikrovlnným žiarením a znižuje tak hodnotu SAR mobilného telefónu.
Deti dostanú svoj prvý mobilný telefón v priemere vo veku 8 rokov.
Lebka 8-ročného dieťaťa je výrazne tenšia ako lebka dospelého človeka.
Dúfame, že mobilné telefóny sa budú testovať s hrúbkou lebky zodpovedajúcou hrúbke lebky dieťaťa.
Hlava SAM má priemerný tvar a veľkosť ľudskej lebky.
Urobil sa priemer 10 000 meraní ľudskej hlavy a vytvoril sa fantóm hlavy SAM, ktorý predstavuje priemernú ľudskú lebku...
Samozrejme, že hlava priemerného človeka je oveľa väčšia ako hlava osemročného dieťaťa.
Keď sme sa však opýtali spoločnosti, ktorá vyrába fantómovú hlavu SAM, zistili sme, že pravda je ešte horšia.
Testovací model SAM nie je len priemerom 10 000 ľudí, ale priemerom 10 000 vojakov americkej armády.
A príslušníci americkej armády majú určite väčšie a silnejšie hlavy ako priemerné osemročné deti.
Je preto dosť pravdepodobné, že keby sa mobilné telefóny testovali na lebke osemročného dieťaťa, väčšina z nich by zlyhala.
Kto stanovuje usmernenia?
Toto sú ľudia z výboru ICNIRP.
Ľudia, ktorí pracujú na mobilných telefónoch, sú bioinžinieri.
Nemajú ani poňatia o tom, čo sa deje vo vnútri živej bunky, ale pompézne o tom hovoria.
Predpokladajú, že jediná vec, ktorá môže ovplyvniť blaho živého organizmu, je to, či je
dostatočne silný na to, aby zahrial tkanivo.
Ale to je ako povedať: "Vieme, že keď uvaríme vajce, bude tvrdé."
Neuvedomujú si však, že ak vajce neuvaria, zmení sa na kurča.
Nemajú najmenšiu predstavu, ako sa to deje. Ale stále hovoria, akoby to vedeli.
V roku 2011 Svetová zdravotnícka organizácia zmenila klasifikáciu nebezpečenstva mobilných telefónov a preklasifikovala ich na
pravdepodobne karcinogénne pre ľudí - kvôli zvýšenému riziku vzniku gliómu, typu mozgového
nádoru spojeného s používaním mobilných telefónov.
Čo bolo príčinou tejto náhlej zmeny stavu?
Existuje nespočetné množstvo štúdií o možných účinkoch mobilných telefónov na zdravie.
Niektoré vykazujú účinok. Niektoré nevykazujú žiadny.
Najpresvedčivejšiu štúdiu však vypracoval Lennart Hardell.
Viedol najrozsiahlejší a najzrozumiteľnejší výskum, aký sa kedy uskutočnil.
Svoju vlastnú prácu kombinoval s prácami iných autorov z celého sveta.
Od začiatku 90. rokov 20. storočia analyzovali telefonické návyky viac ako 2000 ľudí na celom svete.
Ľudia s nádormi, ako je astrocytóm a akustický neurinóm, nádory mozgu, ktoré sú najviac spojené s
používaním mobilných telefónov kvôli ich blízkosti vzduchu.
Výsledky sú šokujúce. Dospeli k záveru, že používanie mobilných telefónov skutočne zvyšuje riziko vzniku mozgového nádoru.
Zistili tiež, prečo predchádzajúce štúdie nepreukázali žiadne účinky.
Myslím si, že existuje viac dôkazov o tom, že je karcinogénny, než len o tom, že je možno karcinogénny.
Ale myslím si, že to do istej miery chápem, pretože väčšina rakovinových ochorení, ktoré prichádzajú, ešte nie je na svete.
Ľudia nepoužívajú mobilné telefóny dostatočne dlho na to, aby sa prejavil ich skutočný účinok.
Podobne ako pri iných karcinogénnych látkach trvá najmenej desať rokov, kým sa prejaví účinok expozície.
Keďže explózia mobilných telefónov sa začala až koncom 90. rokov, nie je prekvapujúce, že jej dôsledky
sa začínajú prejavovať až teraz. A to práve teraz.
Čo teda robí telekomunikačný priemysel na ochranu svojich používateľov pred mozgovým nádorom?
Pohľad do bezpečnostných príručiek naznačuje, že im ide skôr o vlastnú ochranu.
Tento model bezdrôtového zariadenia spĺňa zákonné požiadavky týkajúce sa vystavenia rádiovým vlnám. Pri
používaní podľa opisu v tejto časti spĺňa zákonné smernice.
Zariadenie BlackBerry držte vo vzdialenosti najmenej 2,5 cm od tela vrátane brucha
tehotných žien a dospievajúcich! Skráťte čas hovoru!
Na zadnej strane takmer každého mobilného telefónu sú pokyny, ako ďaleko ho máte držať od tela.
Pokyny, ktoré sú vo väčšine prípadov úplne nepraktické.
A čo sa stane, keď telekomunikačný priemysel financuje výskum škôd, ktoré spôsobuje?
A tento výskum dospel k záveru, že používanie mobilných telefónov má vplyv na vznik rakoviny.
Tento výskum si však nechávajú pre seba.
Jednoducho nevieme, čo ukladáme s EMP, pretože účinky sú prevažne dlhodobé a máme, ako hovoríte, toto plošné vystavenie.
A komplexné spoliehanie sa na tieto expozície.
Len ešte celkom nerozumieme tomu, čo robíme.
Hoci epidemiológia jasne ukazuje, že používanie mobilného telefónu zvyšuje riziko vzniku nádoru mozgu.
Ľudia z ICNIRP potrebujú vidieť jasnú príčinu a následok; ako sa to deje, aký je mechanizmus a ako presne rakovina vzniká.
Mohlo by sa zdať samozrejmé, že tvor, ktorý je tak prispôsobený frekvenciám Zeme a tak citlivý na jej magnetické
pole, bude prirodzene reagovať na mikrovlny vyrobené človekom.
Telekomunikačný priemysel však už roky obhajuje svoje konanie tým, že si kladie tú istú otázku.
Ako sa ukázalo, položili nesprávnu otázku.
Odpoveď znie: melatonín.
Viete, melatonín je hormón a verte či nie, produkuje sa v mozgu.
Tvorí sa v mozgovej epifýze a v porovnaní napríklad s vitamínmi má veľmi silný antioxidačný charakter:
Melatonín je päťkrát silnejší ako vitamín C a dvakrát silnejší ako vitamín E.
A uvoľňuje sa len v noci.
A práve v noci ju potrebujeme, pretože vtedy ideme spať a náš mozog opravuje bunky v našom tele.
A vtedy začne pracovať melatonín.
Každý deň naše telo stratí približne pol miliardy buniek.
V noci dochádza k výmene týchto buniek v našom tele prostredníctvom procesu nazývaného mitóza, delenie buniek.
Čo robí: Zachytáva tzv. voľné radikály.
Tieto voľné radikály sú vlastne prebytočné elektróny, ktoré zostali z procesu výroby
energie a ktoré musíme v prvom rade regenerovať.
Každú noc, keď sa naše telo regeneruje, vznikajú milióny voľných radikálov ako vedľajší produkt bunkovej mitózy.
Tieto voľné radikály napádajú zdravé bunky.
Všeobecne sa uznáva, že voľné radikály sú hlavnou príčinou alebo faktorom väčšiny prípadov rakoviny.
Najdôležitejšou obranou nášho tela proti týmto voľným radikálom je najsilnejší antioxidant: melatonín.
Dostáva sa do krvného obehu a jeho úlohou je pôsobiť ako prírodný antioxidant, prírodný protirakovinový prostriedok.
Melatonín je veľmi, veľmi silná protirakovinová látka.
Pôsobí ako tzv. onkostatikum, ktoré vás chráni pred rakovinou.
Riadi rytmus spánku a bdenia, aby ste sa dobre vyspali a dostali správnu dávku melatonínu.
Je to molekula proti starnutiu. Inými slovami, odstraňuje voľné radikály a jednoducho robí vašu pleť mladšou.
.
V našom laboratóriu máme 12 000 štúdií, ktoré sme zhromaždili v priebehu rokov, a to je viac štúdií, ako bolo
kedy publikovaných o paracetamole, ktorý je bežne používaným liekom proti bolesti hlavy.
O melatonín je podstatne väčší vedecký záujem ako o paracetamol.
Aké sú dôsledky zníženého vylučovania melatonínu?
Áno, takže ak máte znížené množstvo melatonínu, váš imunitný systém sa zhorší.
Na začiatku máte problémy so spánkom, t. j. nemôžete zaspať, alebo ak zaspíte, nemôžete znova zaspať.
Môžete mať problémy so srdcom, pretože melatonín tiež chráni vaše srdce.
A ste oveľa náchylnejší na choroby, pretože váš imunitný systém nefunguje optimálne.
Toto sú niektoré veci, ktoré sa dejú, keď máte zníženú hladinu melatonínu.
Napríklad priemerná žena s rakovinou prsníka má len desatinu melatonínu v porovnaní s normálnou ženou v jej veku.
A u ľudí s rakovinou prostaty je melatonínu menej ako polovica.
Deti s autizmom majú menej ako polovicu hladiny melatonínu, ktorú by mali mať.
Znížený obsah melatonínu u pracovníkov pracujúcich na nočné zmeny, pretože pracujú v noci a sú vystavení svetlu.
V noci neprodukujú melatonín a je známe, že zvyšujú riziko rakoviny prsníka o 50 %.
A Medzinárodná agentúra pre výskum rakoviny IARC postupne klasifikovala prácu na nočné zmeny ako pravdepodobne
karcinogénnu, pretože dochádza k zníženiu hladiny melatonínu.
V súčasnosti existuje mnoho štúdií, ktoré dokazujú, že ľudia pracujúci na nočné zmeny alebo nevidiaci
majú iný výskyt rakoviny ako priemerná populácia.
Väčšina týchto štúdií potvrdzuje názor, že nedostatok alebo znížená hladina melatonínu má negatívny vplyv na zdravie.
Keďže telo sa regeneruje len v noci, melatonín sa produkuje len vtedy, keď epifýza cíti, že nie je svetlo.
A čo sa deje; epifýza je citlivá na svetlo.
Nachádza sa presne tam, kde váš mozog prijíma signály z očí a križuje sa v bode uprostred.
Nazýva sa suprachiasmatické jadro.
A spojenia odtiaľ idú priamo do epifýzy, aby jej oznámili, či je svetlo prítomné alebo nie.
Keď je prítomné svetlo, dochádza k súčasnému rušeniu signálov, ktoré chce mozog vyslať do našich buniek, aby ich opravil.
Preto nedáva zmysel, že mozog vysiela tieto signály do našich buniek, aby im povedal, že sa majú
opraviť, keď je tam toľko rušenia, že by to nepočuli.
Takže čaká, mozog čaká, kým sa zotmie.
Aké výskumy ukázali, že elektrické, magnetické alebo rádiové polia majú vplyv na produkciu melatonínu?
Áno, americký inštitút Battelle sa touto témou zaoberá už od konca 70. rokov.
A jeho vedci Barry Wilson, Dick Stevens a títo ľudia o tom začali premýšľať, pretože vieme, že mozog
prestáva produkovať melatonín, keď zapnete svetlo.
A tak si mysleli, že náš mozog možno nedokáže rozlíšiť elektrické pole, ktoré si sami umelo vytvárame, od prirodzeného
svetla, o ktorom všetci vieme, že je prítomné počas dňa, pretože počas dňa jednoducho neprodukujeme melatonín.
Existujú na to veľmi dobré biologické dôvody.
Preto si mysleli, že tieto elektrické polia potláčajú syntézu melatonínu, čo by mohlo viesť k rakovine,
najmä rakovine prsníka u žien, pretože by už nemali imunologickú ochranu, ktorú zvyčajne majú.
Takže mozog interpretuje rádiové vlny ako svetelné vlny?
Áno, nedokážeme ich rozlíšiť.
.
Hypotéza, že epifýza nedokáže rozlišovať medzi frekvenciami svetla a frekvenciami vytvorenými človekom,
bola v každom prípade potvrdená mnohými výskumami.
Priame supresívne účinky slabých magnetických polí (50 Hz a 16 2/3 Hz) na syntézu melatonínu v
epifýze škrečkov dungarských (Phodopus sungorus)
Výsledky tejto štúdie ukazujú, že nízkofrekvenčné magnetické polia dokážu znížiť produkciu
melantonínu v izolovaných epifýzach škrečkov.
... zníženie produkcie melantonínu ...
... Vplyv elektromagnetických polí na fotofázové hladiny cirkulujúceho melatonínu u amerických poštoliek ...
Záverom možno konštatovať, že EMP ovplyvnilo plazmatický melatonín u samcov poštolky americkej, ...
EMP môžu ovplyvniť ich migráciu ...
... Neexistencia chronického účinku vystavenia krátkovlnným vysielacím signálom na koncentráciu slinného melatonínu u dojníc.
Oneskorený akútny účinok EMP na koncentráciu melatonínu ...
Magnetické pole 0,5 G, 60 Hz potláča produkciu melatonínu v epifýze.
... priemerné 46% zníženie produkcie melatonínu vyvolanej noradrenalínom v pinealocytoch. Výsledky podporujú
hypotézu, že vystavenie EM môže spôsobiť supresiu melatonínu v epifýze ovplyvnením jednotlivých buniek.
expozícia spôsobuje supresiu melatonínu
v epifýze,
ovplyvňovaním jednotlivých buniek.
EMP/EMR znižuje melatonín u zvierat a ľudí Dr. Neil Cherry 2. septembra 2002 Sedemnásť štúdií ukazuje, že vystavenie
ELF a RF/MW znižuje melatonín. Šestnásť štúdií pozorovalo významné zníženie melatonínu u ľudí v dôsledku EMR.
Myslíte si, že je presvedčivé, že elektrické, magnetické a rádiové polia ovplyvňujú tvorbu melatonínu?
Tento výskum, ktorý ukazuje, že hladina melatonínu u poštoliek klesá s expozíciou; že divé bociany hniezdiace na budovách v
blízkosti rádiových stožiarov majú menej potomkov v porovnaní s bocianími hniezdami ďaleko od rádiových stožiarov;
štúdie na mravcoch, včelách a vtákoch rôznych druhov a štúdie na morských cicavcoch, všetky ukazujú rovnakým smerom.
Ale potom sú tu laboratórne štúdie buniek v epifýze, ktoré skutočne syntetizujú melatonín.
Skúmam vplyv magnetických polí na tieto bunky.
V každom štádiu zásob melatonínu sa ukázalo, že magnetické polia zasahujú do jeho produkcie.
Dôkazy sú teda jasné vo všetkých aspektoch produkcie melatonínu, inhibície produkcie melatonínu magnetickými poľami.
Výskum pokrýva skutočne všetky aspekty tejto cesty.
Povedali by ste, že je to dostatočne presvedčivé?
Áno, povedal by som, že je to presvedčivé.
Naše telo je geniálne tým, že dokáže čeliť produkcii voľných radikálov produkciou melatonínu.
Vytvorili sme v sebe presnú rovnováhu, dokonalý obranný systém.
Naše telo potrebovalo milióny rokov na zdokonalenie tejto techniky.
Technika vytvorená na základe prostredia, v ktorom sme sa vyvinuli.
Ale nezmenilo sa naše životné prostredie v posledných desaťročiach exponenciálne?
Voľným okom sa svet zdá byť rovnaký, ale na bunkovej úrovni ide o najväčšiu
environmentálnu zmenu, aká kedy nastala v našom živote.
Je zrejmé, že takáto gigantická zmena by nevyhnutne narušila takú krehkú rovnováhu.
Dôsledky toho, že naše telo neprodukuje správne množstvo melatonínu, môžu byť fatálne.
Vedci na celom svete sa dnes domnievajú, že voľné radikály môžu byť príčinou alebo
faktorom každej známej choroby. Nielen rakovinu.
Na začiatku 20. storočia bola detská leukémia lekárskou raritou.
Odvtedy sme zaznamenali len nárast detskej leukémie.
Každoročne sa zvyšuje približne o dve percentá.
A to platí aj pre mnohé iné choroby: Autizmus, mozgové nádory, rakovina.
V roku 1910 bola miera výskytu rakoviny pravdepodobne len o polovicu vyššia ako dnes.
Štúdie a vedecké výskumy o vystavení elektromagnetickým poliam a žiareniu, a to nielen elektrickým vedeniam, ale aj rádiovým
a mikrovlnným poliam, poukazujú na mnohé ďalšie ochorenia.
Za posledných 50 rokov sme sa ponorili do oceánu elektromagnetického žiarenia. Obklopuje nás všade.
Neviditeľný, nemôžeme ho vidieť. Ale vieme, že tam je.
Pri každom použití mobilného telefónu viete, že je tam.
Je veľmi ťažké vrátiť čas späť. Je to nemožné.
Musíme si však byť vedomí týchto vplyvov na zdravie, aby sme mali možnosť rozhodnúť sa pre bezpečnostné opatrenia.
Ak to chceme, musíme.
To, čo ma znepokojuje, sú veci, ktoré sa teraz skutočne dejú .
Možno sme nedávali dostatočný pozor.
Jednou z vecí, ktoré sa teraz dejú, je autizmus, alebo nazvime ho pravým menom: Autistické spektrum porúch zdravia.
[Myslíte si, že sme vo vede dospeli do bodu, keď už nemáme takmer žiadnu kontrolnú skupinu na testovanie týchto vecí,
pretože takmer každý má mobilný telefón, takmer každý má Wi-Fi a takmer každý je vystavený elektromagnetickým poliam?
Áno, všetci sa dostávame do bodu, keď je elektromagnetickým poliam z mobilných telefónov a Wi-Fi vystavených toľko ľudí, že
už nemáme kontrolnú skupinu, ktorá by dokázala rozlíšiť zdravie ľudí, ktorí sú im
vystavení, od zdravia ľudí, ktorí im vystavení nie sú.
Ak môžem použiť analógiu:
Zistili sme, že fajčenie môže spôsobiť rakovinu pľúc.
Dôvodom bolo, že niektorí ľudia nefajčili a predstavovali kontrolnú skupinu.
Keby všetci fajčili, nikdy by sme nezistili, že fajčenie môže spôsobiť rakovinu pľúc.
A každý by zomrel na rakovinu pľúc, ktorá by bola uznaná za národnú chorobu bez toho, aby bola spojená s fajčením.
Rušenie mobilných telefónov spôsobuje, že strácame všetky tie časti populácie, ktoré mu nie sú vystavené.
Dokonca aj tí, ktorí nemajú mobilný telefón, sú obklopení žiarením z mobilných telefónov; keď nakupujú, vo vlaku, kamkoľvek idú!
Nie sú to len "kanárici v uhoľnej bani", ako som ja. .
Nakoniec, ak jednoducho zvýšite elektromagnetické polia v atmosfére, čo v skutočnosti robíme, a teraz máme miliónkrát viac
elektromagnetických polí, mikrovĺn v prostredí ako pred 30 rokmi.
V určitom okamihu to začne ovplyvňovať aj vás!
Je veľmi ťažké povedať, kde budeme za 15 rokov.
Povedal by som však, že až v posledných rokoch sme si uvedomili, koľko tieto škodlivé účinky stoja obyvateľstvo.
A potom sa prebudíme a pozrieme sa na príčiny. A budeme musieť s príčinami niečo urobiť.
Sme dômyselný a zároveň zložitý organizmus.
Spôsob, akým funguje naše telo, nie je náhodný ani sa nestal zo dňa na deň.
Tak ako všetky ostatné živé bytosti na tejto planéte, aj my sme sa prispôsobili prostrediu, v ktorom žijeme.
Prostredie, ktoré má od počiatku vekov krehkú rovnováhu polí a rezonancií.
Tieto javy nás nielen obklopujú, ale aj vytvárajú to, čím sme.
Bunky nášho tela medzi sebou komunikujú pomocou svetelných frekvencií, rovnako ako naša DNA využíva
elektromagnetické frekvencie na svoju reprodukciu.
Jadrom všetkého sú protóny a elektróny, kladne a záporne polarizované, čo robí všetok život magnetickým.
Tak ako všetko živé, aj my sme vybavení kryptochrómovými bunkami, ktoré nám umožňujú vnímať
tieto polia spôsobom, ktorému sotva rozumieme.
Sme bytosti frekvencie, elektriny, svetla a magnetizmu.
A aby sa ním stal, trvalo to milióny rokov; proces, ktorý sa začal prvou bunkou.
Hoci sme prijali bezdrôtové technológie a začlenili ich do nášho každodenného života,
naše telo ich na bunkovej úrovni nenasleduje.
Frekvencie, ktoré nás teraz obklopujú, sú pre naše bunky rovnako cudzie, ako by boli pre naše oči, keby sme ich mohli vidieť.
Naše deti sa rodia do sveta, ktorému ich telo jednoducho nerozumie.
Kam to všetko povedie?
Počas nakrúcania tohto filmu sa na celom svete rozširuje technológia 4G. Aby to bolo možné, zvyšujú sa limity.
Sieť WLAN je k dispozícii takmer v každom dome, v každej škole a v každom obchode a neustále nás obklopuje.
Telefónnu technológiu DECT nájdete takmer v každej domácnosti.
V čase, keď je priemysel zodpovedný a mal by byť opatrný, prejavuje bezohľadnosť voči nášmu dlhodobému zdraviu.
Peniaze vládnu svetu.
A je pravdepodobné, že sa v nich prebudí svedomie rovnako ako v tabakovom priemysle.
Ak teda dôjde k zmene, nepríde od nich.
Musí pochádzať od nás!
Musíme jednoducho otvoriť oči a uvedomiť si tento problém.
Máte v úmysle použiť MTHR na financovanie výskumu vplyvu rádiových vĺn na melatonín?
Vzhľadom na to, že práve na tento mechanizmus ľudia zrejme poukazujú, že mobilné telefóny zhoršujú produkciu melatonínu.
Melatonín je antioxidant, ak chcete, vysávač voľných radikálov.
Keď vydáme návrh na výskum, čo práve teraz robíme, pričom zdôrazňujeme oblasti osobitného záujmu,
vyzývame na podávanie žiadostí, návrhov v celom spektre.
Tie však musia byť uprednostnené spolu s ostatnými žiadosťami, ktoré dostávame. Máme k dispozícii obmedzené množstvo peňazí.
V súčasnosti však neplánujeme výskum v oblasti melatonínu. Momentálne to nie je priorita.
MTHR musí ešte investovať do výskumu, ktorý skúma, ako mobilné telefóny ovplyvňujú melatonín.