Изменението на климата - хора, които се разминават със знанието и вярата
Дали климатът е толкова лесен за повлияване, колкото ни убеждават политиците и медиите?
За много хора предварително сдъвканите мнения на съответните лобисти са напълно достатъчни, докато други смятат, че
тази тема е твърде сложна, за да се занимават с нея сами.
Авторът проф. д-р Вернер Кирщайн, опитен климатолог и физик, изучава научните процеси на регионалните и
глобалните климатични колебания повече от 40 години.
В новата си книга "ПРОМЯНАТА НА КЛИМАТА - реалност, грешка или лъжа? Хората, попаднали между знанието и
вярата", той обяснява фактите за "горещите точки" на изменението на климата по разбираем за всеки начин.
По-специално е показано: Изменението на климата е реалност, изменението на климата е грешка и изменението на климата е лъжа.
[Въпреки тези очевидни противоречия всяко от трите твърдения е правилно.
Как е възможно това? В своята лесна за четене книга от около 200 страници Вернер Кирщайн отговаря на тези и много други въпроси.
Някои от тези "горещи точки" са показани в този документален филм.
Някои откъси са взети директно от книгата на Вернер Кирщайн или са съкратени по негови собствени думи.
Изменението на климата е реалност
Климатът на Земята винаги се е променял, което означава, че изменението на климата е
реалност - т.е. естествено изменение на климата!
Климатолозите и геолозите отдавна изследват следите от климатичните промени и колебания на климата и ги
документират чрез анализ на дървесните пръстени, анализ на седименти и промени в релефа на земната повърхност и др.
Концентрацията на CO2 в атмосферата също се променя с известно закъснение по време на редуването на топли и студени периоди.
Температурата винаги се е повишавала първа, а много по-късно е последвала увеличаването на концентрацията на CO2.
[Температурните разлики са достигали до 10 °C, например температурата днес е с около 10 градуса по-ниска,
отколкото през топлите периоди от историята на Земята!
А концентрацията на CO2 често е била много по-висока от тази днес. Температурните промени винаги са се основавали на
естествени причини, като например слънчевата активност и орбиталните параметри на Земята; хората никога не са били
отговорни за променливия климат по какъвто и да е начин.
Изменението на климата е грешка
През 1986 г. Германското физическо дружество издава предупреждение за "предстояща глобална климатична
катастрофа" поради погрешна статистика - кривата на Мауна Лоа.
Кривата от Мауна Лоа показва фалшива корелация* между температурата и увеличаването на CO2.
Тогава се твърдеше, че температурата на Земята зависи от съдържанието на микроорганизми като CO2 във въздуха.
Поради това компютърните симулации и изчисленията на моделите, основани на тази фатална грешка, винаги предсказваха затопляне.
Развитието на климата в миналото и динамиката на развитието на облаците и океанските течения също не могат да бъдат правилно
отразени в моделите. Това е довело до напълно погрешни прогнози.
Дори Междуправителствената експертна група по изменение на климата (МГИК) признава през 2001 г.: "При изследването и
моделирането на климата трябва да признаем, че става дума за свързана нелинейна хаотична система. Поради това не са
възможни дългосрочни прогнози за развитието на климата".
Изменението на климата е лъжа
Това позволи политическата заплаха от "глобалното затопляне" да се разрасне в невероятно голямо чудовище от лъжи,
което Парламентът на ЕС използва, за да обяви "извънредна ситуация, свързана с климата" през 2019 г.
Но все повече учени и дори някои политици се отдръпват от апокалиптичните изявления на Междуправителствената
експертна група по изменение на климата. Различни изследвания и температурни криви бяха разобличени като лъжи и фалшификати.
В графиката на "хокейната тояга", например, реалните температурни колебания са балансирани с дългата топла фаза през XII век и е
симулиран почти стабилен климат в продължение на 800 години, за да се припише след това повишаването на температурата от 1900
г. нататък на емисиите на CO2, причинени от индустриализацията.
Въпреки тези признати лъжи, държавното финансиране се насочва именно към тези "политически приоритетни" изследвания. Така
нареченото предизвикано от човека изменение на климата се е превърнало в кредо, което се
опитва да потисне истината с всички средства.
Времето не е същото като климата
Преди повече от сто години климатолозите се споразумяха да анализират регистрираните метеорологични
явления и параметри отпреди поне тридесет години, за да могат да правят прогнози за климата.
Климатът всъщност не е нищо повече от гигантска колекция от метеорологични данни от миналото, така че
климатът не може да бъде защитен. Климатът може да се наблюдава само в дългосрочен план и в голям мащаб.
Платените от държавата метеоролози във водещите медии тълкуват дори няколко горещи и сухи дни като екстремно време и
като доказателство, че вече е настъпила климатична катастрофа.
Това обаче са само временни и локални метеорологични явления, които се представят на обществеността като климатична катастрофа.
Дали понятията "време" и "климат" се размиват умишлено от политиците и водещите медии
, за да разтревожат и заблудят гражданите?
Много по-лесно е да се убедят хората, които се страхуват от бъдещето на "климатичните цели", и да се настроят
за климатични данъци и по-нататъшно повишаване на цените.
Изследователите на климата от Потсдамския институт за изследване на въздействието на климата (PIK) също обичат да използват
объркването между време и климат, за да всяват страх. Дали изследователите на климата тук се
фокусират върху финансирането на климатичната аларма?
Ролята на Междуправителствената експертна група по изменение на климата (МГИК)
Междуправителствената експертна група по изменение на климата (МГИК) е създадена през 1988 г. от Програмата на ООН за околната
среда (ЮНЕП) и Световната метеорологична организация (СМО).
Бившият германски канцлер Хелмут Шмид изрази недоверието си към IPCC в речта си за глобалното затопляне в Берлин през 2011 г:
"Документите, предоставени досега от Междуправителствената експертна група по изменение на климата (МГИК),
бяха посрещнати скептично, особено след като някои от участващите изследователи се оказаха измамници."
От първоначалните 2500 експерти на МГИК останаха само 5, които се придържаха към хипотезата
за предизвикано от човека изменение на климата.
Въпреки това политиците, които сега формират IPCC, сляпо се доверяват на чисто
хипотетичните модели и идеологическите подходи.
Едва в началото на 80-те години на миналия век експертите по въпросите на климата бяха реално представени в МГИК.
Въпросът е защо работата е толкова ненаучна и пропагандна.
Финансовите интереси, свързани с мита за причинена от човека климатична катастрофа, стават все
по-очевидни, както потвърждават експертите на място.
Сред печелившите от ужасяващите фондове са частни лица като Ал Гор, бившият вицепрезидент на САЩ, Уорън Бъфет, Елон Мъск, който
получи 1,5 милиарда долара от парите на данъкоплатците, Винод Хосла и Джеймс Камерън. Но от този мит се възползват и
изследователски групи и институти, които получават финансиране, както и различни индустрии и банки като Световната банка.
Признанието на един алармист
Джеймс Лавлок, който в едно интервю обяснява, че е сгрешил в алармистките си прогнози, впечатляващо
показва как един вярващ в климата се е превърнал от Савел в Павел чрез "Дамаско преживяване".
Той е обмислил по-внимателно моделите, въз основа на които се прогнозира климатичната катастрофа.
Според Лавлок тези модели вече не го убеждават.
"Проблемът е, че все още знаем твърде малко за климата. Само преди 20 години смятахме, че всичко е под контрол.
Това доведе до появата на някои алармиращи книги, включително и моята, защото изглеждаше толкова ясно. Но това не се случи.
Климатът работи по обичайната си програма. В общи линии не се е случило нищо необичайно.
Бяхме предположили, че днес сме на половината път към един прегрял свят. От началото на
хилядолетието обаче светът почти не се е затоплил.
Температурата остава почти постоянна, въпреки че би трябвало да се е повишила. Няма съмнение, че съдържанието на въглероден
диоксид е продължило да се увеличава през същия период".
Изменението на климата: вяра срещу знание
В своята работа Вернер Кирщайн показва как хората се намират между "вярата" и "знанието". Ето само три примера:
Първо убеждение: Стари снимки показват обширни алпийски ледници, докато по-нови снимки показват отстъпващи ледници в сравнение
с тях. Алармен сигнал за приближаваща климатична катастрофа?
[Знание: Въз основа на останките от дървета и растения в зоните без ледници е доказано,
че в по-ранни времена тук не е имало ледници.
От тези данни може да се заключи, че през 65% от последните 10 000 години алпийските ледници са били
по-малки, а температурите - по-високи - без човешка намеса!
2-ро убеждение: Популацията на белите мечки е сериозно застрашена от предизвиканото от човека глобално затопляне.
Знания: Полярните мечки са съществували още преди 600 000 години в Северния ледовит океан. Това означава, че те са
оцелели през всички топли периоди (между ледниковите епохи).
В по-топлите периоди те се хранят и с треви, храсти и плодове и затова се смятат за ловци.
След като канадското правителство забрани отстрела, броят на животните нарасна от около 5000 на 25 000.
Трето убеждение: Ледът на полюсите се топи неумолимо.
Добре познатият леден шелф Ларсен Б е загубил три четвърти от ледената си маса. Въпрос на време е
Арктика и Антарктика да се освободят напълно от лед.
[Знание: От няколко десетилетия е известно, че температурите в Арктика и Антарктика се колебаят в противоположни посоки.
Това означава, че докато температурите на Южния полюс се понижават, на Северния полюс те същевременно се повишават.
Това явление е известно още като "биполярно люлеене" или арктическо-антарктическо свързване.
Оказва се, че по-внимателното вглеждане може да разкрие различна картина на ситуацията.
От друга страна, в настоящия дебат за климата емоционалното убеждаване изглежда по-важно, дори ако то противоречи на фактите.
Какво е еконихилизъм?
Според Албер Камю, френски писател, философ и носител на Нобелова награда за литература, нихилизмът
означава да не вярваш в нищо, а да не вярваш в това, което е.
Нихилистите често правят всичко възможно, за да постигнат нещо уж добро, но не обръщат внимание на последствията.
Те могат да бъдат сериозни и да противоречат изцяло на принципите на научното и логическото мислене.
Нихилизмът приема нарушаването на човешкото достойнство в името на уж добра кауза.
При еконихилизма в центъра на тази философия на живота е силно преувеличената, упорита решимост да се спаси околната среда.
Това е идеология, която понякога се характеризира с безмилостен еко-терор.
Едгар Гертнер, автор на книгата "Еко-нихилизъм: критика на политическата екология", не е сам, който смята, че опазването
на климата е най-опасната форма на нихилизъм в момента.
Gärtner: "Какво е еконихилизъм?
Икономическо самоубийство на вноски, защото всичко се слага на една карта, без да се мисли за разходите."
"Климатичната политика" е безразсъдно приемане на глада чрез (умишлено) увеличаване на цените на енергийните източници
и храните, за да се защити една статистическа конструкция.
"Опазването на климата" - чрез ограничаване на емисиите на CO2 с помощта на "възобновяеми"
енергийни източници - е глупава и незряла идея.
Слънчевата и вятърната енергия не са безплатни, разходите за техническото им реализиране са
изключително високи и не са неутрални по отношение на CO2.
Използване на демокрацията чрез извънредни ситуации, свързани с климата
От известно време насам ЕС обявява извънредна ситуация в областта на климата и много германски
градове вече са преминали на това недемократично ниво.
Политическите опоненти трябва да бъдат елиминирани с извънредни права. Вече не трябва да надделяват
по-добрите аргументи, а идеологическото направление.
Но крайните изисквания крият огромен потенциал за социални и икономически конфликти.
Притесненията относно концепцията за извънредно положение са повече от основателни, тъй като това отваря
вратата за поставяне под въпрос на върховенството на закона.
Манифестът за климата
В началото на 2020 г. Баварският съюз на ценностите публикува манифест за климата. Основните твърдения са обобщени тук:
1. слънцето контролира нашия климат, а не CO2.
[Мерките за опазване на климата - като проваления енергиен преход - са политическа грешка.
[Германия се нуждае от стабилни и достъпни енергийни доставки.
Точките са изложени по-подробно в Манифеста за климата 2020. Наред с други неща, WerteUnion категорично отхвърля
"зелената сделка" и ценообразуването на CO2 в съответствие с "пакета за климата" на германското правителство.
Манифестът за климата призовава за прекратяване на мита за климата и за образователна кампания по
темата "климат, слънчеви цикли и въглероден диоксид".
Можете да прочетете повече за това в Манифеста за климата 2020 на Баварския съюз за ценности.
Страхът и плашенето са единственият начин политиците да накарат хората да слушат и да се подчиняват. Заплахата от
климатична катастрофа в момента е инструментът за това.
Но: когато след няколко години новият малък ледников период вече не може да бъде отричан, "климатолозите", политиците,
занимаващи се с глобално затопляне, и журналистите, занимаващи се с климатична пропаганда, ще имат само един отговор:
"Който вика в гората, трябва да понесе и ехото, дори да звучи съвсем различно. Проф. д-р Вернер Кирщайн