Klimatske promjene – ljudi između znanja i vjerovanja
Je li klima toliko laka za utjecanje koliko nam političari i mediji stalno govore?
Za mnoge ljude unaprijed oblikovana mišljenja relevantnih lobista sasvim su dovoljna, dok drugi smatraju da je
tema previše složena da bi je sami temeljito proučili.
Autor, prof. dr. Werner Kirstein, iskusni klimatolog i fizičar, proučava znanstvene procese regionalnih i
globalnih klimatskih fluktuacija više od 40 godina.
U svojoj novoj knjizi "KLIMATSKE PROMJENE – Stvarnost, pogreška ili laž? Ljudi između znanja i vjerovanja"
objašnjava činjenice o "vrućim temama" klimatskih promjena na način koji svatko može razumjeti.
Posebno pokazuje da: klimatske promjene su stvarne, klimatske promjene su pogreška i klimatske promjene su laž.
Unatoč tim očitim proturječnostima, svaka od tri izjave je točna.
Kako je to moguće? U svojoj lako čitljivoj knjizi od oko 200 stranica Werner Kirstein obrađuje ova i mnoga druga pitanja.
Neki od ovih "žarišta" istaknuti su u ovom dokumentarcu.
U tu svrhu neki su odlomci preuzeti izravno iz knjige Wernera Kirsteina ili su
reproducirani u skraćenom obliku vlastitim riječima.
Klimatske promjene su stvarnost
Klima Zemlje se oduvijek mijenjala, što znači da je klimatska promjena stvarnost – prirodna klimatska promjena!
Tragovi klimatskih promjena i klimatskih fluktuacija već dugo su predmet proučavanja klimatologa i geologa te su, između
ostalog, dokumentirani procjenom godovnih prstenova, analizom sedimenta i promjenama u reljefu Zemljine površine.
S izmjenom toplih i hladnih razdoblja, koncentracija CO2 u atmosferi se također promijenila, iako s vremenskim zakašnjenjem.
Prvo se temperatura uvijek povećavala, a puno kasnije uslijedilo je povećanje koncentracije CO2. Razlike u temperaturi iznosile
su i do 10 °C. Na primjer, današnja je temperatura otprilike 10 stupnjeva niža nego tijekom toplih razdoblja u povijesti Zemlje!
Koncentracije CO2 također su često bile znatno više nego danas. Promjene temperature uvijek su bile posljedica prirodnih uzroka,
poput solarne aktivnosti i parametara Zemljine orbite; ljudi nikada nisu bili
odgovorni za klimatske promjene ni na koji način.
Klimatske promjene su zabluda
Godine 1986. Njemačko fizičko društvo izdalo je upozorenje o "nadolazećoj globalnoj klimatskoj katastrofi"
temeljeno na pogrešnoj statistici, krivulji Mauna Loa.
Krivulja Mauna Loa pokazuje očitu korelaciju* između porasta temperature i CO2.
Tada se tvrdilo da temperatura Zemlje ovisi o sadržaju plinova u tragovima, poput CO₂, u zraku.
Računalne simulacije i modelne proračune temeljene na ovoj kobnoj pogrešci posljedično su uvijek predviđale zagrijavanje.
Ni prethodni klimatski razvojni procesi ni dinamika formiranja oblaka i oceanskih struja ne mogu se precizno obuhvatiti
u modelima. To je dovelo do potpuno netočnih predviđanja.
Čak je i Međuvladin panel za klimatske promjene (IPCC) priznao 2001. godine: "U istraživanju i modeliranju klime
trebamo prepoznati da je to povezan nelinearan kaotičan sustav. Stoga dugoročna predviđanja razvoja klime nisu moguća."
Klimatske promjene su laž
To je omogućilo da se politička prijetnja "globalnog zatopljenja" napuše u nevjerojatno ogromno čudovište laži, potaknuvši Europski
parlament da 2019. proglasi "klimatsku izvanrednu situaciju".
Međutim, sve više znanstvenika, pa čak i neki političari, okreću se od apokaliptičnih izjava Međuvladinog panela za
klimatske promjene. Različite studije i krivulje temperature razotkrivene su kao laži i falsifikacije.
Na primjer, na grafikonu hokejskog štapa stvarne fluktuacije temperature izjednačene su dugom toplom fazom u 12. stoljeću,
stvarajući iluziju gotovo stabilne klime tijekom 800 godina, kako bi se zatim porast temperature od 1900. nadalje
pripisao emisijama CO2 uzrokovanim industrijalizacijom.
Unatoč tim priznatim lažima, državna sredstva se usmjeravaju upravo u ovo "politički prioritetno" istraživanje.
Takozvana ljudska promjena klime postala je vjerovanje koje nastoji potisnuti istinu svim nužnim sredstvima.
Vrijeme nije isto što i klima
Prije više od stotinu godina klimatolozi su se složili procjenjivati zabilježene vremenske događaje
i parametre u razdoblju od najmanje trideset godina kako bi mogli davati izjave o klimi.
Klima je zapravo ništa više od goleme zbirke podataka o vremenu iz prošlosti, što znači da se klima ne može zaštititi.
Klima se može promatrati samo dugoročno i na velikim područjima.
Državno financirani meteorolozi u glavnim medijima tumače čak i nekoliko vrućih i suhih dana kao ekstremne vremenske
prilike i dokaz klimatske katastrofe koja se već dogodila.
Međutim, to su samo privremeni i lokalni vremenski fenomeni koji se javnosti predstavljaju kao klimatske katastrofe.
Jesu li pojmovi 'vremenski uvjeti' i 'klima' namjerno zamagljeni od strane političara i
vodećih medija kako bi uznemirili i obmanuli javnost?
Stanovništvo koje se boji budućnosti može se mnogo lakše uvjeriti da prihvati "klimatske ciljeve" i
pripremiti za klimatske poreze i daljnja povećanja cijena.
Istraživači klime na Institutu za istraživanje utjecaja klime u Potsdamu (PIK) također vole koristiti zabunu između vremena i
klime kako bi širili paniku. Je li glavni fokus istraživača klime ovdje osiguravanje financiranja za klimatski alarmizam?
Uloga Međuvladinog panela za klimatske promjene (IPCC)
Međuvladin panel za klimatske promjene (IPCC) osnovan je 1988. godine od strane Programa Ujedinjenih naroda za
okoliš (UNEP) i Svjetske meteorološke organizacije (WMO).
Bivši njemački kancelar Helmut Schmidt izrazio je svoju nepovjerenje prema IPCC-u u svom govoru
o globalnom zatopljenju u Berlinu 2011. godine:
Do sada su dokumenti koje je dostavila Međuvladina povjerenica za klimatske promjene (IPCC) naišli na
skepticizam, osobito zato što je dokazano da su neki od uključenih istraživača bili prevaranti.
Od početnih 2.500 stručnjaka u IPCC-u, samo je 5 ostalo koji su se pridržavali hipoteze o
klimatskim promjenama uzrokovanim ljudskim djelovanjem.
Ipak, političari koji sada dominiraju IPCC-om slijepo vjeruju isključivo hipotetičkim
modelima i ideološki utjecanim pristupima.
Tek početkom 1980-ih klimički stručnjaci su zapravo bili zastupljeni u IPCC-u. Pitanje je
zašto je rad toliko neznanstven i propagandistički.
Financijski interesi u mitu o ljudskoj katastrofi klime postaju očiti, kako potvrđuju stručnjaci iz tog područja.
Među onima koji profitiraju od strašnih iznosa novca su privatne osobe poput Ala Gorea, bivšeg potpredsjednika SAD-a, Warrena
Buffetta, Elona Muska, koji je primio 1,5 milijardi američkih dolara iz novca poreznih obveznika, Vinoda Khosle i Jamesa
Camerona. No i istraživačke skupine i instituti koji primaju financiranje, kao i razne industrije i banke,
poput Svjetske banke, također imaju koristi od ovog mita.
Priznanje alarmista
James Lovelock impresivno pokazuje kako je klimatski vjernik doživio "iskustvo na putu za Damask" i preobrazio se
iz Saula u Pavla kada je u intervjuu objasnio da je bio u krivu sa svojim alarmističkim predviđanjima.
Pažljivije je razmišljao o modelima koji se koriste za predviđanje klimatske katastrofe.
Prema Lovelocku, ti ga modeli više nisu uvjeravali.
"Problem je u tome što još uvijek znamo daleko premalo o klimi. Prije samo 20 godina mislili smo da imamo sve pod kontrolom."
To je potom dovelo do niza alarmističkih knjiga, uključujući i moju, jer je sve izgledalo tako jasno. Ali se to nije dogodilo.
Klima slijedi svoj uobičajeni obrazac. U osnovi se ništa neobično nije dogodilo.
Pretpostavili smo da bismo sada bili na pola puta do pregrijanog svijeta. Međutim,
svijet se od početka tisućljeća jedva zagrijao.
Temperatura je ostala gotovo nepromijenjena, iako je trebala porasti. Istovremeno nema sumnje
da su razine ugljičnog dioksida nastavile rasti.
Klimatske promjene: vjerovanje nasuprot znanju
U svom radu Werner Kirstein ilustrira kako su ljudi zarobljeni između sukobljenih sila
'vjere' i 'znanja'. Evo samo tri primjera:
1. Vjerovanje: Stare fotografije prikazuju opsežne alpske ledenjake, dok novije fotografije pokazuju
ledenjake koji su se u usporedbi povukli. Je li to alarmni signal nadolazeće klimatske katastrofe?
Znanje: Ostaci drveća i biljaka na područjima koja su sada bez ledenjaka dokazuju da
ovdje u ranijim vremenima nije bilo ledenjaka.
Takvi dokazi upućuju na to da su tijekom 65 posto posljednjih 10.000 godina alpski ledenjaci bili manji,
a temperature više – bez ikakve ljudske intervencije!
2. Vjerovanje: Populacija polarnih medvjeda ozbiljno je ugrožena ljudskim uzrokovanim globalnim zatopljenjem.
Činjenica: Polarni medvjedi su već postojali u Arktičkom oceanu prije 600.000 godina. To znači da su
preživjeli sva međuledena razdoblja (između ledenih doba).
U toplijem vremenu također jedu travu, grmlje i bobice te se stoga smatraju pametnim lovcima.
Otkako je kanadska vlada zabranila lov, broj životinja porastao je s otprilike 5.000 na 25.000.
3. Vjerovanje: Ledenjak na polovima nezaustavljivo se topi.
Poznati ledeni šelf Larsen B izgubio je tri četvrtine svoje ledenomase. Samo je pitanje vremena
kada će Arktik i Antarktika biti potpuno bez leda.
Znanje: Već nekoliko desetljeća je poznato da temperature na Arktiku i Antarktiku pokazuju suprotne fluktuacije.
To znači da dok se temperature na Južnom polu smanjuju, one na Sjevernom polu rastu.
Ovaj fenomen je također poznat kao 'bipolarna oscilacija' ili arktičko-antarktičko povezivanje.
Ispada da bliži pogled može otkriti drugačiju sliku situacije.
U trenutnoj raspravi o klimatskim promjenama, čini se, međutim, da je emocionalno uvjeravanje važnije,
čak i ako je u suprotnosti s činjeničnim saznanjima.
Što je ekonihilizam?
Prema Albertu Camus, francuskom piscu, filozofu i dobitniku Nobelove nagrade za književnost, nihilizam ne
znači vjerovati u ništa, nego ne vjerovati u ono što jest.
Nihilisti često čine sve što je u njihovoj moći da postignu nešto za što vjeruju da je dobro, ali ne uzimaju u obzir posljedice.
Oni mogu biti ozbiljni i potpuno kršiti principe znanstvenog i logičkog razmišljanja.
Nihilizam prihvaća kršenja ljudskog dostojanstva radi navodno dobre svrhe.
Ekonihelizam je filozofija života koja se usredotočuje na snažno pretjeranu, tvrdoglavu odlučnost da se spasi okoliš.
To je ideologija koja se ponekad odlikuje nemilosrdnim ekoterorizmom.
Edgar Gärtner, autor knjige "Ekonihilizam: kritika političke ekologije", nije jedini koji zaštitu klime
vidi kao najopasniji oblik nihilizma u sadašnje vrijeme.
Vrtlar: "Što je ekonihilizam?"
Ekonomski samoubojstvo na rate, jer se sve kladi na jednu kartu bez obzira na troškove.
Bez razmišljanja, "klimatska politika" prihvaća glad kao posljedicu (namjernog) povećanja cijena
energenata i hrane kako bi zaštitila statističku konstrukciju.
"Zaštita klime" – smanjenjem emisija CO2 uz pomoć "obnovljivih" izvora energije – je glupa, polu pečena ideja.
Solarna i vjetroenergija nisu besplatne; troškovi tehničke implementacije su ogromni i sve samo ne ugljično neutralni.
Potkopavanje demokracije putem klimatske izvanredne situacije
EU je prije nekog vremena proglasila klimatsku izvanrednu situaciju, a mnogi njemački
gradovi su već poduzeli ovaj nedemokratski korak.
Izvanredne ovlasti koriste se za uklanjanje političkih protivnika. Više ne pobjeđuju najbolji argumenti, nego ideološki ciljevi.
Međutim, ovi ekstremni zahtjevi nose ogroman potencijal za društvene i ekonomske sukobe.
Zabrinutost zbog pojma 'stanje nužne potrebe' više je nego opravdana, jer bi to moglo
otvoriti vrata dovodima u pitanje vladavine prava.
Klimatski manifest
Bavarska unija vrijednosti objavila je klimatski manifest početkom 2020. godine. Evo sažetka ključnih točaka:
1. Sunce kontrolira našu klimu, a ne CO₂.
2. Mjere zaštite klime – poput neuspjele energetske tranzicije – politička su pogreška.
3. Njemačka treba stabilno i pristupačno opskrbljivanje energijom.
Točke su detaljnije objašnjene u Klimatskom manifestu 2020. Među ostalim, WerteUnion odlučno odbacuje "Zeleni
dogovor" i cjenovnu politiku CO2 kako je navedeno u "Klimatskom paketu savezne vlade".
Klimatski manifest poziva na okončanje klimatskih mitova i edukacijsku kampanju o temama
klime, solarnih ciklusa i ugljičnog dioksida.
Više informacija o tome možete pronaći u Klimatskom manifestu Bavarske unije vrijednosti iz 2020. godine.
Samo strahom i širenjem panike političari mogu učiniti ljude poslušnima i pokornima. Prijetnja klimatske katastrofe
trenutno je instrument koji se koristi za postizanje toga.
Međutim, kada nova mini ledena doba za nekoliko godina postane neosporna, postojat će samo jedan odgovor
za 'klimatologe', političare o globalnom zatopljenju i novinare klimatske propagande:
Ako vikneš u šumi, moraš podnijeti i odjek, čak i ako zvuči potpuno drugačije. Prof. dr. Werner Kirstein