Éghajlatváltozás - az emberek tudás és hit között
Vajon az éghajlat olyan könnyen befolyásolható, mint ahogy azt a politikusok és a média állítja?
Sokak számára teljesen elegendőek az illetékes lobbisták előre megrágott véleményei, míg mások túl bonyolultnak találják
ezt a témát ahhoz, hogy maguk is alaposan foglalkozzanak vele.
A szerző, Prof. Dr. Werner Kirstein, tapasztalt klimatológus és fizikus, több mint 40 éve tanulmányozza a regionális
és globális éghajlati ingadozások tudományos folyamatait.
Új könyvében: "KLIMAVÁLTOZÁS - Valóság, tévedés vagy hazugság? Emberek a tudás és a hit között" című könyvében a
klímaváltozás "forró pontjaival" kapcsolatos tényeket magyarázza el mindenki számára érthető módon.
Konkrétan kimutatásra kerül: Az éghajlatváltozás valóság, az éghajlatváltozás tévedés és az éghajlatváltozás hazugság.
[E nyilvánvaló ellentmondások ellenére mindhárom állítás helyes.
Hogyan lehetséges ez? Werner Kirstein könnyen olvasható, mintegy 200 oldalas könyvében ezekre és sok más kérdésre is választ ad.
A dokumentumfilm néhány ilyen "forró pontot" emel ki.
Néhány részlet közvetlenül Werner Kirstein könyvéből származik, vagy az ő szavaival rövidítve.
A klímaváltozás valóság
A Föld éghajlata mindig is változott, ami azt jelenti, hogy az éghajlatváltozás valóság - vagyis természetes éghajlatváltozás!
Az éghajlatváltozás és az éghajlati ingadozások nyomait már régóta kutatják a klimatológusok és a geológusok, és
többek között a fák évgyűrűinek elemzésével, üledékelemzésekkel és a földfelszín domborzatának változásával dokumentálták.
A légkör CO2-koncentrációja is késleltetve változott a meleg és hideg időszakok váltakozása során.
Először mindig a hőmérséklet emelkedett, majd jóval később a CO2-koncentráció növekedése. [A hőmérséklet-különbségek
akár 10 °C-osak is lehettek, pl. a mai hőmérséklet kb. 10 fokkal alacsonyabb, mint a földtörténeti meleg időszakokban!
A CO2-koncentráció pedig gyakran sokkal magasabb volt, mint ma. A hőmérséklet-változások mindig természetes okokon alapultak,
például a naptevékenységen és a Föld pályaparaméterein; az ember soha semmilyen módon nem volt felelős a változó éghajlatért.
Az éghajlatváltozás egy tévedés
1986-ban a Német Fizikai Társaság egy téves statisztika, a Mauna Loa-görbe miatt figyelmeztetést
adott ki a "közelgő globális éghajlati katasztrófára".
A Mauna Loa görbe hamis korrelációt* mutat a hőmérséklet és a CO2-emelkedés között.
Ekkor azt állították, hogy a Föld hőmérséklete a levegő nyomgázok, például a CO2 tartalmától függ.
Az ezen a végzetes hibán alapuló számítógépes szimulációk és modellszámítások ezért mindig felmelegedést jósoltak.
Az éghajlat múltbeli alakulását, valamint a felhőfejlődés és az óceáni áramlatok dinamikáját a modellek sem tudják megfelelően
megragadni. Ez teljesen hibás előrejelzésekhez vezetett.
Még az Éghajlatváltozási Kormányközi Testület (IPCC) is elismerte 2001-ben: "Az éghajlatkutatás és modellezés során fel kell
ismernünk, hogy egy összekapcsolt, nemlineáris, kaotikus rendszerrel van dolgunk. Ezért az éghajlat alakulására
vonatkozó hosszabb távú előrejelzések nem lehetségesek".
A klímaváltozás egy hazugság
Ez lehetővé tette, hogy a "globális felmelegedés" politikai fenyegetése egy hihetetlenül nagy hazugság-szörnyeteggé
duzzadjon, amelyet az EU Parlament arra használt fel, hogy 2019-ben "éghajlati vészhelyzetet" hirdessen.
De egyre több tudós, sőt egyes politikusok is elfordulnak az Éghajlatváltozási Kormányközi Testület apokaliptikus
kijelentéseitől. Különböző tanulmányok és hőmérsékleti görbék hazugságnak és hamisítványnak lettek leleplezve.
A hokibot grafikonon például a valós hőmérséklet-ingadozásokat a 12. század hosszú meleg fázisával ellensúlyozták, és 800 éven
keresztül egy kvázi stabil éghajlatot szimuláltak, hogy aztán az 1900-tól kezdődő hőmérséklet-emelkedést
az iparosodás okozta CO2-kibocsátásnak tulajdonítsák.
E felismert hazugságok ellenére a kormányzati finanszírozás kifejezetten ebbe a "politikailag kiemelt" kutatásba áramlik.
Az úgynevezett ember okozta éghajlatváltozás olyan hitvallássá vált, amely minden eszközzel megpróbálja elnyomni az igazságot.
Az időjárás nem azonos az éghajlattal
Több mint száz évvel ezelőtt a klimatológusok megállapodtak abban, hogy legalább harminc évvel ezelőtti időjárási
eseményeket és paramétereket elemeznek annak érdekében, hogy éghajlati előrejelzéseket tudjanak készíteni.
Az éghajlat valójában nem más, mint a múltból származó időjárási adatok gigantikus gyűjteménye, így az éghajlatot
nem lehet megvédeni. Az éghajlatot mindig csak hosszú távon és nagy léptékben lehet megfigyelni.
Az államilag fizetett meteorológusok a vezető médiában néhány forró és száraz napot is szélsőséges
időjárásként és annak bizonyítékaként értelmeznek, hogy az éghajlati katasztrófa már bekövetkezett.
Ezek azonban csak átmeneti és helyenként előforduló időjárási jelenségek, amelyeket a
nyilvánosság számára éghajlati katasztrófaként tálalnak.
A politikusok és a vezető médiumok szándékosan összemossák az időjárás és az éghajlat fogalmát,
hogy elbizonytalanítsák és megtévesszék a polgárokat?
Sokkal könnyebb meggyőzni a "klímacélok" jövőjét féltő embereket, és kedvet csinálni
nekik a klímaadókhoz és a további áremelésekhez.
A Potsdami Éghajlati Hatáskutató Intézet (PIK) klímakutatói is szívesen használják ki az időjárás és az éghajlat
összekeverését a rémhírterjesztéshez. Az itteni klímakutatók a klímavészharangozás finanszírozására összpontosítanak?
Az Éghajlatváltozási Kormányközi Testület (IPCC) szerepe
Az Éghajlatváltozási Kormányközi Testületet (IPCC) 1988-ban alapította az ENSZ Környezetvédelmi
Programja (UNEP) és a Meteorológiai Világszervezet (WMO).
Helmut Schmidt volt német kancellár 2011-ben Berlinben a globális felmelegedésről tartott
beszédében bizalmatlanságát fejezte ki az IPCC-vel szemben:
"Az Éghajlatváltozási Kormányközi Testület (IPCC) által eddig átadott dokumentumokat szkeptikusan fogadták, különösen,
mivel az érintett kutatók némelyikéről kiderült, hogy csalók."
A kezdeti 2500 IPCC-szakértőből mindössze 5 maradt, akik az ember okozta éghajlatváltozás hipotézisét vallották.
Ennek ellenére az IPCC-t jelenleg alakító politikusok vakon bíznak a pusztán hipotetikus
modellekben és ideológiai megközelítésekben.
Az IPCC-ben csak az 1980-as évek elején képviseltették magukat ténylegesen az éghajlati szakértők. A kérdés az,
hogy miért ilyen tudománytalan és propagandisztikus a munka.
Az ember okozta éghajlati katasztrófa mítoszában rejlő pénzügyi érdekek egyre nyilvánvalóbbak,
amint azt a helyszín szakértői is megerősítik.
A horrorisztikus alapok haszonélvezői között olyan magánszemélyek vannak, mint Al Gore, az USA volt alelnöke, Warren Buffet, Elon
Musk, aki 1,5 milliárd dollárt kapott az adófizetők pénzéből, Vinod Khosla és James Cameron. De a támogatásban részesülő
kutatócsoportok és intézetek, valamint különböző iparágak és bankok, például a Világbank is részesülnek ebből a mítoszból.
Egy pánikkeltő beismerése
James Lovelock, aki egy interjúban elmagyarázza, hogy tévedett pánikkeltő előrejelzéseiben, lenyűgözően
mutatja be, hogyan változott egy klímahívő Saulból Pálrá egy "damaszkuszi élmény" által.
Alaposabban átgondolta azokat a modelleket, amelyek alapján az éghajlati katasztrófát jósolják.
Lovelock szerint ezek a modellek már nem győzték meg.
"A probléma az, hogy még mindig túl keveset tudunk az éghajlatról. Még 20 évvel ezelőtt azt hittük, hogy mindent kézben tartunk.
Ez aztán néhány riogató könyvhöz vezetett, köztük az enyémhez is, mert annyira egyértelműnek tűnt. De ez nem valósult meg.
A klíma a szokásos programját végzi. Alapvetően semmi rendkívüli nem történt.
Azt feltételeztük, hogy ma már félig-meddig túlfűtött világunk van. Az ezredforduló óta azonban alig melegedett fel a világ.
A hőmérséklet szinte állandó maradt, pedig emelkednie kellett volna. Kétségtelen, hogy a szén-dioxid-tartalom
ugyanebben az időszakban tovább emelkedett"."
Klímaváltozás: hit kontra tudás
Werner Kirstein munkájában bemutatja, hogy az emberek hogyan ragadnak a "hit" és a "tudás" között. Csak három példát említünk:
1. hiedelem: A régi fotókon kiterjedt alpesi gleccserek láthatók, míg az újabb fotókon ehhez képest visszahúzódó
gleccserek. Egy közelgő klímakatasztrófa vészjelzése?
[Tudás: A ma már gleccsermentes övezetekben található fa- és növénymaradványok azt
mutatják, hogy itt korábban nem voltak gleccserek.
Ezekből a bizonyítékokból arra lehet következtetni, hogy az elmúlt 10 000 év 65 százalékában az Alpok gleccserei kisebbek voltak,
és a hőmérséklet magasabb volt - emberi beavatkozás nélkül!
2. hit: A jegesmedvék populációját súlyosan veszélyezteti az ember okozta globális felmelegedés.
Tudás: A jegesmedvék már 600 000 évvel ezelőtt is léteztek a Jeges-tengeren. Ez azt jelenti, hogy
túlélték az összes meleg időszakot (a jégkorszakok között).
A melegebb időszakokban füveket, bokrokat és bogyókat is fogyasztanak, ezért okos vadászoknak számítanak.
Amióta a kanadai kormány betiltotta a kilövést, az állatok száma körülbelül 5000-ről 25 000-re nőtt.
3. hiedelem: A sarki jég feltartóztathatatlanul olvad.
A jól ismert Larsen B jégtakaró jégtömegének háromnegyedét elvesztette. Csak idő kérdése, hogy az
Északi-sarkvidék és az Antarktisz teljesen jégmentes legyen.
[Tudnivalók: Több évtizede ismert, hogy az Északi-sarkvidék és az Antarktisz hőmérséklete ellentétes irányban ingadozik.
Ez azt jelenti, hogy miközben a Déli-sarkon csökken a hőmérséklet, az Északi-sarkon ezzel egyidejűleg emelkedik.
Ezt a jelenséget "bipoláris kilengésnek" vagy sarkvidéki és antarktiszi kapcsolatnak is nevezik.
Kiderül, hogy ha közelebbről megnézzük, más képet kaphatunk a helyzetről.
A jelenlegi éghajlati vitában viszont az érzelmi meggyőzés fontosabbnak tűnik, még akkor
is, ha az ellentmond a tényszerű ismereteknek.
Mi az öko-nihilizmus?
Albert Camus francia író, filozófus és irodalmi Nobel-díjas író szerint a nihilizmus azt jelenti, hogy
nem hiszünk a semmiben, de nem hiszünk abban, ami van.
A nihilisták gyakran mindent megtesznek azért, hogy valami állítólag jót érjenek el, de nem törődnek a következményekkel.
Ezek súlyosak lehetnek, és teljesen ellentétesek a tudományos és logikus gondolkodás elveivel.
A nihilizmus elfogadja az emberi méltóság megsértését az állítólag jó ügy érdekében.
Az öko-nihilizmusban a környezet megmentésére irányuló, erősen eltúlzott, makacs elszántság
áll ennek az életfilozófiának a középpontjában.
Ez egy olyan ideológia, amelyet néha kíméletlen ökoterror jellemez.
Edgar Gärtner, az "Öko-nihilizmus: A politikai ökológia kritikája" című könyv szerzője nincs egyedül azzal, hogy a klímavédelmet
a nihilizmus jelenlegi legveszélyesebb formájának tartja.
Gärtner: "Mi az öko-nihilizmus?
Gazdasági öngyilkosság részletekben, mert mindent egy lapra tesznek fel, anélkül, hogy átgondolnák a költségeket."
Az "éghajlat-politika" meggondolatlanul elfogadja az éhínséget az energiaforrások és az élelmiszerek árának (szándékos)
emelésével, hogy megvédjen egy statisztikai konstrukciót.
A "klímavédelem" - a CO2-kibocsátás "megújuló" energiák segítségével történő megfékezése - ostoba, éretlen ötlet.
A nap- és szélenergia nem áll rendelkezésre ingyen, a műszaki megvalósítás költségei rendkívül
magasak, és minden más, csak nem CO2-semlegesek.
A demokrácia mozgósítása az éghajlati vészhelyzet révén
Az EU már egy ideje klímavészhelyzetet hirdetett, és számos német város már belépett erre a nem demokratikus szintre.
A politikai ellenfeleket vészhelyzeti jogokkal kell likvidálni. Már nem a jobb érveknek kell
érvényesülniük, hanem az ideológiai iránynak.
A szélsőséges igények azonban hatalmas társadalmi és gazdasági konfliktusokat rejtenek magukban.
A szükségállapot fogalmával kapcsolatos aggodalmak több mint jogosak, mivel ez megnyitja
az utat a jogállamiság megkérdőjelezéséhez.
Az éghajlati kiáltvány
A Bajor Értékek Uniója 2020 elején klíma-kiáltványt tett közzé. A legfontosabb kijelentéseket itt foglaljuk össze:
1. A Nap irányítja az éghajlatunkat, nem a CO2.
[Az éghajlatvédelmi intézkedések - mint például a sikertelen energiaátállás - politikai hiba.
[Németországnak stabil és megfizethető energiaellátásra van szüksége.
A pontokat részletesebben a 2020-as Éghajlatpolitikai kiáltvány tartalmazza. A WerteUnion többek között
határozottan elutasítja a "Green Deal"-t és a német kormány "klímacsomagjának" megfelelő CO2-árképzést.
Az Éghajlati kiáltvány az éghajlati mítoszok felszámolására és "az éghajlat, a napciklusok és a
szén-dioxid" témakörében oktatási kampányra szólít fel.
Erről bővebben olvashat a Bajor Értékek Uniója 2020-as klíma-kiáltványában.
A félelemkeltés és a rémhírterjesztés az egyetlen módja annak, hogy a politikusok rávegyék az embereket,
hogy figyeljenek és engedelmeskedjenek. A klímakatasztrófa fenyegetése jelenleg ennek eszköze.
De: amikor néhány év múlva az új kis jégkorszakot már nem lehet majd tagadni, a "klímatudósoknak", a globális
felmelegedéssel foglalkozó politikusoknak és a klímapropaganda újságíróknak csak egy válasza lesz:
"Aki az erdőbe hív, annak el kell viselnie a visszhangot is, még akkor is, ha az
teljesen másképp hangzik. Prof. Dr. Werner Kirstein