Klimata pārmaiņas - cilvēki, kas atrodas starp zināšanām un ticību
Vai klimats ir tik viegli ietekmējams, kā to mums iestāsta politiķi un plašsaziņas līdzekļi?
Daudziem cilvēkiem pilnīgi pietiek ar jau iepriekš pārceptiem attiecīgo lobistu viedokļiem, savukārt citiem šī tēma
šķiet pārāk sarežģīta, lai ar to rūpīgi nodarbotos paši.
Autors Prof. Dr. Verners Kiršteins (Prof. Dr. Werner Kirstein), pieredzējis klimatologs un fiziķis, jau vairāk nekā 40 gadus
pēta reģionālo un globālo klimata svārstību zinātniskos procesus.
Savā jaunajā grāmatā "KLIMATA ATTĪSTĪBAS IZMAIŅAS - realitāte, kļūda vai meli? Cilvēki, kas nonākuši starp
zināšanām un ticību" viņš skaidro faktus par klimata pārmaiņu "karstajiem punktiem" ikvienam saprotamā veidā.
Jo īpaši ir parādīts: Klimata pārmaiņas ir realitāte, klimata pārmaiņas ir kļūda un klimata pārmaiņas ir meli.
[Neskatoties uz šīm acīmredzamajām pretrunām, katrs no šiem trim apgalvojumiem ir pareizs.
Kā tas ir iespējams? Savā viegli lasāmajā, aptuveni 200 lappušu biezajā grāmatā Verners
Kiršteins atbild uz šiem un daudziem citiem jautājumiem.
Daži no šiem "karstajiem punktiem" ir izcelti šajā dokumentālajā filmā.
Daži fragmenti ir ņemti tieši no Vernera Kiršteina grāmatas vai saīsināti pēc viņa paša vārdiem.
Klimata pārmaiņas ir realitāte
Zemes klimats vienmēr ir mainījies, un tas nozīmē, ka klimata pārmaiņas ir realitāte - dabiskas klimata pārmaiņas!
Klimata pārmaiņu un klimata svārstību pēdas jau sen ir pētījuši klimatologi un ģeologi, un tās cita starpā ir
dokumentētas, analizējot koku gredzenus, nogulumu analīzes un zemes virsmas reljefa izmaiņas.
Arī CO2 koncentrācija atmosfērā mainījās ar laika nobīdi silto un auksto periodu maiņas laikā.
Vispirms vienmēr paaugstinājās temperatūra, bet daudz vēlāk - CO2 koncentrācija. [Temperatūras atšķirības bija līdz pat
10 °C, piemēram, šodien temperatūra ir par aptuveni 10 grādiem zemāka nekā zemes vēstures siltajos periodos!
Un CO2 koncentrācija bieži vien bija daudz augstāka nekā mūsdienās. Temperatūras izmaiņu pamatā vienmēr bija dabiski
cēloņi, piemēram, Saules aktivitāte un Zemes orbītas parametri; cilvēks nekādā veidā
nekad nav bijis atbildīgs par klimata mainīgumu.
Klimata pārmaiņas ir kļūda
1986. gadā Vācijas Fizikas biedrība izdeva brīdinājumu par "gaidāmo globālo klimata katastrofu"
kļūdainas statistikas - Mauna Loa līknes - dēļ.
Mauna Loa līkne parāda nepatiesu korelāciju* starp temperatūras un CO2 pieauguma rādītājiem.
Toreiz tika apgalvots, ka Zemes temperatūra ir atkarīga no gaisā esošo mikrogāzu, piemēram, CO2, satura.
Tāpēc datorsimulācijas un modeļu aprēķini, kas balstījās uz šo liktenīgo kļūdu, vienmēr paredzēja sasilšanu.
Arī klimata attīstību pagātnē, kā arī mākoņu attīstības un okeāna straumju dinamiku nav iespējams pareizi atspoguļot
modeļos. Tas ir novedis pie pilnīgi nepareizām prognozēm.
Pat Klimata pārmaiņu starpvaldību padome (IPCC) 2001. gadā atzina: "Klimata pētniecībā un modelēšanā mums jāatzīst, ka
mēs saskaramies ar saistītu nelineāru haotisku sistēmu. Tāpēc nav iespējams veikt ilgtermiņa prognozes par klimata attīstību."
Klimata pārmaiņas ir meli
Tas ļāva "globālās sasilšanas" politiskajiem draudiem izvērsties neticami lielā melu monstrā, ko ES Parlaments izmantoja,
lai 2019. gadā izsludinātu "klimata ārkārtas stāvokli".
Taču arvien vairāk zinātnieku un pat daži politiķi novēršas no Klimata pārmaiņu starpvaldību padomes
apokaliptiskajiem paziņojumiem. Dažādi pētījumi un temperatūras līknes ir atklājušās kā meli un viltojumi.
Piemēram, hokeja nūjas grafikā reālās temperatūras svārstības tika līdzsvarotas ar 12. gadsimta ilgo silto fāzi, un 800 gadus
tika simulēts gandrīz stabils klimats, lai pēc tam, sākot no 1900. gada, temperatūras paaugstināšanos varētu
saistīt ar CO2 emisijām, ko izraisīja industrializācija.
Neraugoties uz šiem atzītajiem meliem, valdības finansējums tiek novirzīts tieši šiem "politiski prioritārajiem" pētījumiem.
Tā sauktās cilvēka izraisītās klimata pārmaiņas ir kļuvušas par ticību, kas cenšas ar visiem līdzekļiem apspiest patiesību.
Laiks nav tas pats, kas klimats
Pirms vairāk nekā simts gadiem klimatologi vienojās analizēt vismaz trīsdesmit gadus senus
laikapstākļus un parametrus, lai varētu prognozēt klimatu.
Klimats patiesībā nav nekas vairāk kā milzīgs laikapstākļu datu apkopojums no pagātnes, tāpēc klimatu nevar
aizsargāt. Klimatu var novērot tikai ilgtermiņā un lielā mērogā.
Valsts apmaksāti meteorologi vadošajos medijos pat dažas karstas un sausas dienas interpretē kā ekstrēmas laikapstākļus
un pierādījumu tam, ka klimata katastrofa jau ir notikusi.
Tomēr tās ir tikai īslaicīgas un lokālas laikapstākļu parādības, kas sabiedrībai tiek pasniegtas kā klimata katastrofa.
Vai politiķi un vadošie plašsaziņas līdzekļi apzināti jauc jēdzienus "laikapstākļi" un
"klimats", lai nomulsinātu un maldinātu iedzīvotājus?
Daudz vieglāk ir pārliecināt cilvēkus, kas baidās par "klimata mērķu" nākotni, un panākt, ka viņi ir
noskaņoti uz klimata nodokļiem un turpmāku cenu paaugstināšanu.
Klimata pētnieki no Potsdamas Klimata ietekmes uz klimatu pētniecības institūta (PIK) arī labprāt izmanto laikapstākļu un
klimata sajaukšanu, lai iebiedētu cilvēkus. Vai klimata pētnieki šeit koncentrējas uz finansējumu klimata trauksmes celšanai?
Klimata pārmaiņu starpvaldību padomes (IPCC) loma
Klimata pārmaiņu starpvaldību padomi (IPCC) 1988. gadā izveidoja Apvienoto Nāciju Organizācijas Vides
programma (UNEP) un Pasaules Meteoroloģijas organizācija (WMO).
Bijušais Vācijas kanclers Helmuts Šmits savā runā par globālo sasilšanu Berlīnē 2011. gadā pauda neuzticību IPCC:
"Klimata pārmaiņu starpvaldību padomes (IPCC) līdz šim iesniegtie dokumenti ir tikuši uzņemti skeptiski, jo īpaši tāpēc,
ka daži no iesaistītajiem pētniekiem izrādījušies krāpnieki."
No sākotnējiem 2500 IPCC ekspertiem palika tikai pieci, kuri atbalstīja hipotēzi par cilvēka izraisītām klimata pārmaiņām.
Tomēr politiķi, kas tagad veido IPCC, akli uzticas tīri hipotētiskiem modeļiem un ideoloģiskām pieejām.
Tikai 80. gadu sākumā Klimata pārmaiņu starpvaldību padomes (IPCC) sastāvā bija pārstāvēti klimata eksperti. Jautājums
ir, kāpēc šis darbs ir tik nezinātnisks un propagandistisks.
Kā apliecina eksperti, finanšu intereses mītā par cilvēka izraisītu klimata katastrofu kļūst acīmredzamas.
Šo briesmīgo līdzekļu ieguvēji ir tādas privātpersonas kā bijušais ASV viceprezidents Als Gors, Vorens Bafets, Elons Masks,
kurš no nodokļu maksātāju naudas saņēma 1,5 miljardus ASV dolāru, Vinods Khosla un Džeimss Kamerons. Taču no šī mīta gūst labumu arī
pētniecības grupas un institūti, kas saņem finansējumu, kā arī dažādas rūpniecības nozares un bankas, piemēram, Pasaules Banka.
Alarmista atzīšanās
Džeimss Lovloks, kurš intervijā skaidro, ka kļūdījies savās trauksmes prognozēs, iespaidīgi parāda, kā
ticīgais klimata jautājumos no Saula kļuva par Pāvilu, piedzīvojot "Damaskas pieredzi".
Viņš ir rūpīgāk pārdomājis modeļus, uz kuru pamata tiek prognozēta klimata katastrofa. Pēc
Loveloka domām, šie modeļi viņu vairs nepārliecina.
"Problēma ir tā, ka mēs joprojām pārāk maz zinām par klimatu. Vēl pirms 20 gadiem mēs domājām, ka visu kontrolējam.
Tas izraisīja trauksmes pilnas grāmatas, tostarp arī manu, jo viss izskatījās tik skaidrs. Taču tas nepiepildījās.
Klimats īsteno savu ierasto programmu. Būtībā nekas ārkārtējs nav noticis.
Mēs bijām pieņēmuši, ka šodien esam pusceļā uz pārkarsušu pasauli. Tomēr kopš tūkstošgades sākuma pasaule gandrīz nav sasilusi.
Temperatūra ir palikusi gandrīz nemainīga, lai gan tai būtu vajadzējis paaugstināties. Nav šaubu, ka oglekļa
dioksīda saturs tajā pašā laika posmā ir turpinājis pieaugt."
Klimata pārmaiņas: ticība pret zināšanām
Savā darbā Verners Kiršteins (Werner Kirstein) ilustrē, kā cilvēki nonāk starp "ticību"
un "zināšanām". Šeit ir tikai trīs piemēri:
1. pārliecība: senās fotogrāfijās redzami plaši Alpu ledāji, savukārt jaunākās fotogrāfijas liecina par to,
ka salīdzinājumā ar tiem ledāji atkāpjas. Trauksmes signāls par klimata katastrofas tuvošanos?
[Zināšanas: Koku un augu atliekas tagad no ledājiem brīvajās zonās liecina, ka agrāk šeit ledāju nav bijis.
No šiem pierādījumiem var secināt, ka 65% no pēdējiem 10 000 gadiem Alpu ledāji bija mazāki un
temperatūra augstāka - bez cilvēka iejaukšanās!
2. pārliecība: Polārlāču populāciju nopietni apdraud cilvēka izraisītā globālā sasilšana.
Zināšanas: Leduslāči Ziemeļrietumu okeānā pastāvēja jau pirms 600 000 gadu. Tas nozīmē, ka tie
pārdzīvoja visus siltos periodus (starp ledus laikmetiem).
Siltākos periodos tie ēd arī zāli, krūmus un ogas, tāpēc tiek uzskatīti par gudriem medniekiem.
Kopš Kanādas valdība aizliedza šaušanu, dzīvnieku skaits ir pieaudzis no aptuveni 5000 līdz 25 000.
3. pārliecība: Ledus polos neapturami kūst.
Labi zināmais Larsena B ledus šelfs ir zaudējis trīs ceturtdaļas savas ledus masas. Ir tikai laika
jautājums, kad Arktikā un Antarktikā vairs nebūs ledus.
[Zināšanas: Jau vairākus gadu desmitus ir zināms, ka Arktikas un Antarktikas temperatūra svārstās pretējos virzienos.
Tas nozīmē, ka, pazeminoties temperatūrai dienvidu polā, tā vienlaikus paaugstinās ziemeļu polā.
Šo fenomenu dēvē arī par "bipolārajām svārstībām" jeb arktiski antarktisko sasaisti.
Izrādās, ka, rūpīgāk ieskatoties, var atklāties citāda situācijas aina.
No otras puses, pašreizējās debatēs par klimatu emocionālā pārliecināšana šķiet svarīgāka, pat ja tā ir pretrunā ar faktiem.
Kas ir ekonihilisms?
Pēc franču rakstnieka, filozofa un Nobela prēmijas laureāta literatūrā Alberta Kamū (Albert Camus) domām,
nihilisms nozīmē nevis neticēt nekam, bet neticēt tam, kas ir.
Nihilisti bieži vien dara visu iespējamo, lai sasniegtu kaut ko it kā labu, bet nepievērš uzmanību sekām.
Tās var būt nopietnas un pilnībā neatbilst zinātniskās un loģiskās domāšanas principiem.
Nihilisms pieļauj cilvēka cieņas pārkāpumus šķietami laba mērķa vārdā.
Ekonihilismā šīs dzīves filozofijas centrā ir ļoti pārspīlēta, spītīga apņemšanās glābt vidi.
Tā ir ideoloģija, ko dažkārt raksturo nežēlīgs ekoterorisms.
Grāmatas "Eko nihilisms: politiskās ekoloģijas kritika" autors Edgars Gertners (Edgar Gärtner) nav vienīgais, kurš uzskata,
ka klimata aizsardzība pašlaik ir visbīstamākā nihilisma forma.
Gärtner: "Kas ir ekonihilisms?
Ekonomiska pašnāvība uz nomaksu, jo viss tiek uzlikts uz vienas kartes, nedomājot par izmaksām."
"Klimata politika" ir vieglprātīga piekrišana badam, (apzināti) paaugstinot energoresursu un
pārtikas cenas, lai aizsargātu statistisku konstrukciju.
"Klimata aizsardzība" - ierobežot CO2 emisijas ar "atjaunojamo" enerģijas avotu palīdzību - ir stulba un nenobriedusi ideja.
Saules un vēja enerģija nav pieejama par velti, tehniskās realizācijas izmaksas ir
ārkārtīgi augstas un nekādā ziņā nav CO2 neitrālas.
Demokrātijas veicināšana, izmantojot ārkārtas situāciju klimata jomā
ES jau kādu laiku ir izsludinājusi ārkārtas stāvokli klimata jomā, un daudzas Vācijas pilsētas
jau ir nonākušas šajā nedemokrātiskajā līmenī.
Politiskie oponenti ir jālikvidē ar ārkārtas tiesībām. Priekšroka vairs nav jādod nevis
labākiem argumentiem, bet gan ideoloģiskajam virzienam.
Taču ekstrēmās prasības slēpj milzīgu sociālu un ekonomisku konfliktu potenciālu.
Bažas par ārkārtas stāvokļa jēdzienu ir vairāk nekā pamatotas, jo tas paver iespēju apšaubīt tiesiskumu.
Klimata manifests
Bavārijas vērtību savienība 2020. gada sākumā publicēja klimata manifestu. Šeit ir apkopoti galvenie paziņojumi:
1. mūsu klimatu kontrolē saule, nevis CO2.
[Klimata aizsardzības pasākumi, piemēram, neveiksmīgā enerģētikas pāreja, ir politiska kļūda.
[Vācijai ir nepieciešama stabila un pieejama energoapgāde.
Šie punkti ir sīkāk izklāstīti Klimata manifestā 2020. gadam. Cita starpā WerteUnion stingri noraida "Zaļo darījumu" un CO2
cenu noteikšanu saskaņā ar Vācijas valdības "klimata paketi".
"Klimata manifestā" aicināts izbeigt mītu par klimatu un uzsākt izglītojošu kampaņu par
"klimatu, saules cikliem un oglekļa dioksīdu".
Plašāk par to var izlasīt Bavārijas vērtību savienības "Klimata manifestā 2020".
Bailes un biedēšana ir vienīgais veids, kā politiķi var piespiest cilvēkus klausīties un pakļauties.
Šobrīd šim nolūkam izmanto klimata katastrofas draudus.
Bet: kad pēc dažiem gadiem jauno mazo ledus laikmetu vairs nevarēs noliegt, "klimata zinātniekiem", globālās sasilšanas politiķiem
un klimata propagandas žurnālistiem būs tikai viena atbilde:
"Tam, kurš sauc mežā, ir jācieš arī atbalss, pat ja tā skan pavisam citādi. Prof. Dr. Werner Kirstein