Schimbările climatice - oamenii prinși între cunoaștere și credință
Este climatul atât de ușor de influențat precum ne spun politicienii și mass-media?
Pentru mulți oameni, opiniile pre-mestecate ale lobbyiștilor relevanți sunt pe deplin suficiente, în timp ce alții consideră
acest subiect prea complex pentru a se ocupa ei înșiși de el.
Autorul Prof. Dr. Werner Kirstein, climatolog și fizician cu experiență, studiază de peste 40 de ani procesele
științifice ale fluctuațiilor climatice regionale și globale.
[În noua sa carte: "SCHIMBAREA CLIMATICĂ - Realitate, eroare sau minciună? Oameni prinși între cunoaștere și credință", el
explică faptele despre "punctele fierbinți" ale schimbărilor climatice într-un mod pe care oricine îl poate înțelege.
În special, se arată că: Schimbarea climatică este o realitate, schimbarea climatică este o
eroare și schimbarea climatică este o minciună.
[În ciuda acestor contradicții evidente, fiecare dintre cele trei afirmații este corectă.
Cum se poate așa ceva? În cartea sa ușor de citit de aproximativ 200 de pagini, Werner Kirstein
răspunde la aceste întrebări și la multe altele.
Unele dintre aceste "puncte fierbinți" sunt evidențiate în acest documentar.
Unele extrase sunt preluate direct din cartea lui Werner Kirstein sau prescurtate în propriile sale cuvinte.
Schimbarea climatică este o realitate
Clima Pământului s-a schimbat întotdeauna, ceea ce înseamnă că schimbările climatice sunt o
realitate - adică schimbări climatice naturale!
Urmele schimbărilor climatice și ale fluctuațiilor climatice au fost cercetate de mult timp de climatologi și geologi și au fost
documentate, printre altele, prin analiza inelelor arborilor, a sedimentelor și a
modificărilor reliefului de la suprafața pământului.
Concentrația de CO2 din atmosferă s-a modificat, de asemenea, cu un decalaj de timp în
timpul alternanței perioadelor calde și reci.
Temperatura a crescut întotdeauna prima, urmată mult mai târziu de creșterea concentrației de CO2. [Diferențele de temperatură au
fost de până la 10 °C, de exemplu, temperatura de astăzi este cu aproximativ 10 grade mai scăzută
decât în perioadele calde din istoria Pământului!
Iar concentrația de CO2 a fost adesea mult mai mare decât în prezent. Schimbările de temperatură au avut întotdeauna la bază
cauze naturale, cum ar fi activitatea solară și parametrii orbitali ai Pământului; oamenii nu au fost niciodată
responsabili în vreun fel pentru o climă schimbătoare.
Schimbarea climatică este o greșeală
În 1986, Societatea Germană de Fizică a emis un avertisment cu privire la o "catastrofă climatică globală
iminentă" din cauza unei statistici eronate, curba Mauna Loa.
Curba Mauna Loa arată o corelație falsă* între temperatură și creșterea CO2.
Atunci s-a susținut că temperatura Pământului depinde de conținutul aerului de urme de gaze, cum ar fi CO2.
Prin urmare, simulările computerizate și modelele de calcul bazate pe această eroare fatală au prezis întotdeauna încălzirea.
Nici evoluția climei în trecut și dinamica dezvoltării norilor și a curenților oceanici nu pot fi surprinse corect în
modele. Acest lucru a condus la predicții complet incorecte.
Chiar și Grupul interguvernamental privind schimbările climatice (IPCC) a recunoscut în 2001: "În cercetarea și modelarea climei,
trebuie să recunoaștem că avem de-a face cu un sistem haotic neliniar cuplat. Prin urmare, nu sunt posibile
previziuni pe termen lung cu privire la evoluția climei".
Schimbările climatice sunt o minciună
Acest lucru a permis amenințării politice a "încălzirii globale" să explodeze într-un monstru incredibil de mare
de minciuni, pe care Parlamentul UE l-a folosit pentru a declara o "urgență climatică" în 2019.
Dar tot mai mulți oameni de știință și chiar unii politicieni se îndepărtează de declarațiile apocaliptice ale Grupului
interguvernamental de experți privind schimbările climatice. Diverse studii și curbe de
temperatură au fost demascate ca fiind minciuni și falsuri.
În graficul "bățului de hochei", de exemplu, fluctuațiile reale de temperatură au fost echilibrate cu lunga fază caldă din
secolul al XII-lea și un climat cvasi-stabil a fost simulat timp de 800 de ani pentru a atribui apoi creșterea temperaturii
începând cu 1900 emisiilor de CO2 cauzate de industrializare.
În ciuda acestor minciuni recunoscute, finanțarea guvernamentală se îndreaptă în mod specific către această cercetare "cu
prioritate politică". Așa-numitele schimbări climatice provocate de om au devenit un crez care
încearcă să suprime adevărul prin toate mijloacele.
Vremea nu este același lucru cu clima
Acum mai bine de o sută de ani, climatologii au convenit să analizeze fenomenele și parametrii meteorologici
înregistrați pe o perioadă de cel puțin treizeci de ani pentru a putea face predicții climatice.
Clima nu este de fapt altceva decât o colecție uriașă de date meteorologice din trecut, astfel încât clima
nu poate fi protejată. Clima poate fi observată doar pe termen lung și la scară largă.
Meteorologii plătiți de stat din principalele mass-media interpretează chiar și câteva zile calde și
uscate drept vreme extremă și drept dovadă că s-a produs deja o catastrofă climatică.
Totuși, acestea sunt doar fenomene meteorologice temporare și locale care sunt prezentate publicului ca o catastrofă climatică.
pentru a tulbura și înșela cetățenii?
Este mult mai ușor să convingi un popor cu temeri cu privire la viitorul "obiectivelor climatice" și să îl faci să
aibă chef de taxe climatice și de alte creșteri de prețuri.
[Cercetătorii din domeniul climei de la Institutul Potsdam pentru cercetarea impactului climatic (PIK) preferă, de asemenea, să
folosească confuzia dintre vreme și climă pentru alarmismul lor. Cercetătorii din domeniul climei se
concentrează aici pe finanțarea alarmismului climatic?
Rolul Grupului interguvernamental de experți privind schimbările climatice (IPCC)
Grupul interguvernamental privind schimbările climatice (IPCC) a fost înființat în 1988 de către Programul Națiunilor Unite
pentru Mediu (UNEP) și Organizația Meteorologică Mondială (OMM).
Fostul cancelar german Helmut Schmidt și-a exprimat neîncrederea față de IPCC în discursul său
despre încălzirea globală ținut la Berlin în 2011:
"Documentele furnizate până în prezent de Grupul interguvernamental privind schimbările climatice (IPCC)
au fost întâmpinate cu scepticism, mai ales că unii dintre cercetătorii implicați s-au dovedit a fi escroci."
Din cei 2.500 de experți inițiali ai IPCC, au rămas doar 5 care au aderat la ipoteza schimbărilor climatice provocate de om.
Cu toate acestea, politicienii care formează acum IPCC au încredere oarbă în modelele
pur ipotetice și în abordările ideologice.
Abia la începutul anilor 1980, experții în climă au fost reprezentați în cadrul IPCC. Întrebarea este de ce
lucrarea este atât de neștiințifică și propagandistică.
Interesele financiare în mitul catastrofei climatice provocate de om devin evidente, după cum confirmă experții din domeniu.
[Printre profitorii acestor fonduri îngrozitoare se numără persoane private precum Al Gore, fostul vicepreședinte al SUA,
Warren Buffet, Elon Musk, care a primit 1,5 miliarde de dolari americani din banii contribuabililor, Vinod Khosla și James
Cameron. Dar grupurile de cercetare și institutele care primesc fonduri, precum și diverse industrii și bănci, cum ar
fi Banca Mondială, beneficiază, de asemenea, de acest mit.
Recunoașterea unui alarmist
James Lovelock, care explică într-un interviu că s-a înșelat în predicțiile sale alarmiste, arată în mod
impresionant cum un adept al climei a fost transformat din Saul în Pavel printr-o "experiență din Damasc".
El s-a gândit mai atent la modelele pe baza cărora este prezisă catastrofa climatică. [Potrivit
lui Lovelock, aceste modele nu l-au mai convins.
"Problema este că știm încă prea puține despre climă. Cu doar 20 de ani în urmă, credeam că avem totul sub control.
Acest lucru a condus apoi la apariția unor cărți alarmiste, inclusiv a mea, deoarece
părea atât de clar. Dar nu s-a materializat.
Clima își urmează programul obișnuit. Practic, nu s-a întâmplat nimic ieșit din comun.
Am presupus că astăzi suntem la jumătatea drumului către o lume supraîncălzită. Cu toate acestea,
lumea abia s-a încălzit de la începutul mileniului.
Temperatura a rămas aproape constantă, deși ar fi trebuit să crească. Nu există nicio îndoială că conținutul de
dioxid de carbon a continuat să crească în aceeași perioadă."
Schimbările climatice: credință versus cunoaștere
În lucrarea sa, Werner Kirstein ilustrează modul în care oamenii sunt prinși între
"credință" și "cunoaștere". Iată doar trei exemple:
Prima convingere: Fotografiile vechi arată ghețari alpini întinși, în timp ce fotografiile mai recente
arată, în comparație, ghețari în retragere. Semnal de alarmă al apropierii unei catastrofe climatice?
[Cunoaștere: Pe baza rămășițelor de copaci și plante din zonele acum lipsite de ghețari, s-a dovedit
că aici nu au existat ghețari în vremuri anterioare.
Din astfel de dovezi se poate concluziona că, timp de 65% din ultimii 10.000 de ani, ghețarii alpini au fost mai
mici și temperaturile mai ridicate - fără intervenția omului!
A doua convingere: Populația de urși polari este grav amenințată de încălzirea globală provocată de om.
Cunoștințe: Urșii polari existau deja acum 600.000 de ani în Oceanul Arctic. Aceasta înseamnă că au
supraviețuit tuturor perioadelor calde (între ere glaciare).
În perioadele mai calde, se hrănesc și cu ierburi, arbuști și fructe de pădure și, prin
urmare, sunt considerați vânători iscusiți.
De când guvernul canadian a interzis vânătoarea, numărul animalelor a crescut de la aproximativ 5.000 la 25.000.
A treia convingere: Gheața de la poli se topește inexorabil.
Cunoscutul ghețar Larsen B a pierdut trei sferturi din masa sa de gheață. Este doar o chestiune de timp până când
Arctica și Antarctica vor fi complet lipsite de gheață.
[Cunoaștere: Se știe de câteva decenii că temperaturile din Arctica și Antarctica fluctuează în direcții opuse.
Aceasta înseamnă că, în timp ce temperaturile scad la Polul Sud, ele cresc simultan la Polul Nord.
Acest fenomen este cunoscut și sub numele de "oscilație bipolară" sau cuplaj Arctic-Antarctic.
Se pare că o privire mai atentă poate dezvălui o imagine diferită a unei situații.
În dezbaterea actuală privind clima, pe de altă parte, persuasiunea emoțională pare să fie mai importantă,
chiar dacă aceasta contrazice cunoștințele factuale.
Ce este eco-nihilismul?
Potrivit lui Albert Camus, scriitor francez, filosof și laureat al Premiului Nobel pentru literatură, nihilismul
înseamnă să nu crezi în nimic, ci să nu crezi în ceea ce este.
Nihiliștii fac adesea tot ce pot pentru a realiza ceva presupus bun, dar nu acordă nicio atenție consecințelor.
Acestea pot fi grave și merg complet împotriva principiilor gândirii științifice și logice.
Nihilismul acceptă încălcări ale demnității umane pentru o cauză pretins bună.
În eco-nihilism, o determinare extrem de exagerată și încăpățânată de a salva mediul se
află în centrul acestei filosofii de viață.
Este o ideologie care este uneori caracterizată de eco-terorism nemilos.
Edgar Gärtner, autorul cărții "Eco-Nihilism: A Critique of Political Ecology", nu este singurul care
consideră protecția climei drept cea mai periculoasă formă de nihilism la ora actuală.
Gärtner: "Ce este eco-nihilismul?
Sinucidere economică în rate, pentru că totul este pus pe un singur card fără să ne gândim la costuri."
"Politica climatică" este acceptarea nepăsătoare a foametei prin creșterea (deliberată) a prețului surselor de energie
și al alimentelor pentru a proteja un construct statistic.
"Protecția climei" - prin reducerea emisiilor de CO2 cu ajutorul energiilor "regenerabile" - este o idee stupidă, imatură.
Energia solară și eoliană nu sunt disponibile gratuit, costurile de realizare tehnică sunt extrem de ridicate și nu
sunt deloc neutre din punct de vedere al emisiilor de CO2.
Valorificarea democrației prin urgențe climatice
UE a declarat de ceva timp o urgență climatică și multe orașe germane au intrat deja în acest nivel nedemocratic.
Oponenții politici trebuie să fie eliminați cu drepturi de urgență. Nu mai trebuie să
prevaleze argumentele mai bune, ci direcția ideologică.
Dar cererile extreme adăpostesc un potențial enorm de conflict social și economic.
Preocupările cu privire la conceptul de stare de urgență sunt mai mult decât justificate, deoarece acesta deschide
calea punerii sub semnul întrebării a statului de drept.
Manifestul climatic
[Uniunea Valorilor din Bavaria a publicat un manifest privind clima la începutul anului
2020. [Declarațiile principale sunt rezumate aici:
1. Soarele controlează clima noastră, nu CO2.
[Măsurile de protecție a climei - cum ar fi tranziția energetică eșuată - sunt o greșeală politică.
[Germania are nevoie de o aprovizionare cu energie stabilă și accesibilă.
[Punctele sunt prezentate mai detaliat în Climate Manifesto 2020. Printre altele, WerteUnion respinge ferm
"Green Deal" și tarifarea CO2 în conformitate cu "pachetul climatic" al guvernului german.
Manifestul climatic solicită să se pună capăt mitului climatic și să se lanseze o campanie de educare pe
tema "climei, ciclurilor solare și dioxidului de carbon".
Puteți citi mai multe despre acest lucru în Manifestul climatic 2020 al Uniunii bavareze a valorilor.
[Temerile și alarmismul sunt singura modalitate prin care politicienii îi fac pe oameni să asculte și să
se conformeze. [Amenințarea cu o catastrofă climatică este în prezent instrumentul pentru aceasta.
Dar: atunci când, peste câțiva ani, noua eră glaciară nu va mai putea fi negată, "oamenii de știință din domeniul climei",
politicienii din domeniul încălzirii globale și jurnaliștii din domeniul propagandei climatice vor primi un singur răspuns:
'Cel care strigă în pădure trebuie să suporte și ecoul, chiar dacă sună complet diferit. Prof Dr Werner Kirstein