Podnebne spremembe - ljudje med znanjem in prepričanjem
Ali je na podnebje res tako lahko vplivati, kot nam zatrjujejo politiki in mediji?
Mnogim ljudem povsem zadostujejo že prežvečena mnenja ustreznih lobistov, medtem ko se drugim zdi ta tema
preveč zapletena, da bi se je sami temeljito lotili.
Avtor Prof. Dr. Werner Kirstein, izkušen klimatolog in fizik, že več kot 40 let preučuje znanstvene
procese regionalnih in globalnih podnebnih nihanj.
V svoji novi knjigi "PODNEBNE SPREMEMBE - resničnost, zmota ali laž? Ljudje, ujeti med znanjem in prepričanjem" pojasnjuje dejstva
o "vročih točkah" podnebnih sprememb na vsem razumljiv način.
Zlasti je prikazano: Podnebne spremembe so resničnost, podnebne spremembe so napaka in podnebne spremembe so laž.
[Kljub tem očitnim protislovjem je vsaka od treh trditev pravilna.
Kako je to mogoče? Werner Kirstein na teh in številnih drugih vprašanjih odgovarja v svoji
pregledni knjigi, ki obsega približno 200 strani.
Nekatere od teh "vročih točk" so predstavljene v tem dokumentarnem filmu.
Nekateri odlomki so povzeti neposredno iz knjige Wernerja Kirsteina ali skrajšani po njegovih besedah.
Podnebne spremembe so resničnost
Podnebje na Zemlji se že od nekdaj spreminja, kar pomeni, da so podnebne spremembe realnost - torej naravne podnebne spremembe!
Podnebne spremembe in podnebna nihanja že dolgo raziskujejo klimatologi in geologi, med drugim so jih
dokumentirali z analizo drevesnih letnic, analizo sedimentov in spremembami reliefa zemeljskega površja.
Tudi koncentracija CO2 v ozračju se je med menjavanjem toplih in hladnih obdobij spreminjala s časovnim zamikom.
Najprej se je vedno zvišala temperatura, veliko pozneje pa je sledilo povečanje koncentracije CO2. [Temperaturne razlike
so znašale do 10 °C, npr. današnja temperatura je približno 10 stopinj nižja kot v toplih obdobjih zemeljske zgodovine!
In koncentracija CO2 je bila pogosto veliko višja kot danes. Temperaturne spremembe so vedno temeljile na naravnih vzrokih,
kot so sončna aktivnost in orbitalni parametri Zemlje; človek ni bil nikoli na noben način odgovoren za spremenljivo podnebje.
Podnebne spremembe so napaka
Leta 1986 je Nemško fizikalno društvo opozorilo na "grozečo globalno podnebno katastrofo"
zaradi napačne statistike, krivulje Mauna Loa.
Krivulja z Mauna Loa kaže lažno korelacijo* med temperaturo in povečanjem CO2.
Takrat so trdili, da je temperatura Zemlje odvisna od vsebnosti plinov v zraku, kot je CO2.
Računalniške simulacije in modelski izračuni, ki so temeljili na tej usodni napaki, so zato vedno napovedovali segrevanje.
Podnebnega razvoja v preteklosti ter dinamike razvoja oblakov in oceanskih tokov prav tako ni mogoče pravilno prikazati
v modelih. To je privedlo do popolnoma napačnih napovedi.
Tudi Medvladni odbor za podnebne spremembe (IPCC) je leta 2001 priznal: "Pri raziskovanju in modeliranju podnebja se moramo
zavedati, da imamo opravka s povezanim nelinearnim kaotičnim sistemom. Zato
dolgoročne napovedi o razvoju podnebja niso mogoče."
Podnebne spremembe so laž
To je omogočilo, da se je politična grožnja "globalnega segrevanja" razširila v neverjetno veliko
pošast laži, ki jo je Parlament EU leta 2019 uporabil za razglasitev "podnebnih razmer".
Toda vse več znanstvenikov in celo nekaterih politikov se odvrača od apokaliptičnih izjav Medvladnega foruma o
podnebnih spremembah. Različne študije in temperaturne krivulje so bile razkrite kot laži in ponaredki.
V grafu hokejske palice so na primer resnična temperaturna nihanja uravnotežili z dolgo toplo fazo v 12. stoletju in 800 let
simulirali skoraj stabilno podnebje, da bi nato dvig temperature od leta 1900 dalje
pripisali emisijam CO2 zaradi industrializacije.
Kljub tem prepoznanim lažem se vladna sredstva stekajo prav v te "politično prednostne" raziskave. Tako imenovane
podnebne spremembe, ki jih je povzročil človek, so postale vera, ki poskuša na vsak način zatreti resnico.
Vreme ni isto kot podnebje
Pred več kot sto leti so se klimatologi dogovorili, da bodo analizirali zabeležene vremenske pojave in parametre
iz vsaj tridesetih let, da bi lahko napovedovali podnebje.
Podnebje ni nič drugega kot velikanska zbirka vremenskih podatkov iz preteklosti, zato podnebja ni mogoče zaščititi.
Podnebje je mogoče opazovati le dolgoročno in v velikem obsegu.
Državno plačani meteorologi v vodilnih medijih že nekaj vročih in suhih dni razumejo kot ekstremno vreme
in kot dokaz, da se je podnebna katastrofa že zgodila.
Vendar so to le začasni in lokalno prisotni vremenski pojavi, ki so javnosti predstavljeni kot podnebna katastrofa.
Ali politiki in vodilni mediji namerno zamegljujejo pojma vreme in podnebje, da bi vznemirili in zavedli državljane?
Veliko lažje je prepričati ljudi s strahom pred prihodnostjo "podnebnih ciljev" in jih
pripraviti na podnebne davke in nadaljnje zviševanje cen.
Podnebni raziskovalci z Inštituta za raziskave podnebnih vplivov v Potsdamu (PIK) prav tako radi uporabljajo zamenjavo med vremenom
in podnebjem za zastraševanje. Ali se podnebni raziskovalci tukaj osredotočajo na financiranje podnebnega alarmizma?
Vloga Medvladnega odbora za podnebne spremembe (IPCC)
Medvladni odbor za podnebne spremembe (IPCC) sta leta 1988 ustanovila Program Združenih narodov za okolje
(UNEP) in Svetovna meteorološka organizacija (WMO).
Nekdanji nemški kancler Helmut Schmidt je v svojem govoru o globalnem segrevanju v
Berlinu leta 2011 izrazil nezaupanje do IPCC:
"Do dokumentov, ki jih je doslej predložil Medvladni forum o podnebnih spremembah (IPCC), smo bili skeptični, zlasti ker se je
izkazalo, da so nekateri od sodelujočih raziskovalcev goljufi."
Od prvotnih 2.500 strokovnjakov IPCC jih je ostalo le pet, ki so se strinjali s hipotezo o
podnebnih spremembah, ki jih je povzročil človek.
Kljub temu politiki, ki zdaj oblikujejo IPCC, slepo zaupajo povsem hipotetičnim modelom in ideološkim pristopom.
Šele v začetku osemdesetih let so bili strokovnjaki za podnebje dejansko zastopani v IPCC. Vprašanje
je, zakaj je delo tako neznanstveno in propagandno.
Finančni interesi v zvezi z mitom o podnebni katastrofi, ki jo je povzročil človek, postajajo očitni,
kar potrjujejo tudi strokovnjaki s tega področja.
Med dobičkarji grozljivih skladov so tudi zasebniki, kot so Al Gore, nekdanji podpredsednik ZDA, Warren Buffet, Elon Musk, ki je
iz davkoplačevalskega denarja prejel 1,5 milijarde dolarjev, Vinod Khosla in James Cameron. Toda od tega mita imajo koristi
tudi raziskovalne skupine in inštituti, ki prejemajo sredstva, ter različne industrije in banke, kot je Svetovna banka.
Priznanje alarmista
James Lovelock, ki v intervjuju pojasnjuje, da se je v svojih alarmističnih napovedih motil, navdušujoče
pokaže, kako se je vernik v podnebje po "damaški izkušnji" iz Savla spremenil v Pavla.
Podrobneje je razmislil o modelih, na podlagi katerih se napoveduje podnebna katastrofa.
Lovelock meni, da ga ti modeli niso več prepričali.
"Težava je v tem, da o podnebju še vedno vemo veliko premalo. Še pred 20 leti smo mislili, da imamo vse pod nadzorom.
Zaradi tega so nastale nekatere alarmantne knjige, tudi moja, saj je bilo vse videti tako jasno. Vendar se to ni zgodilo.
Podnebje izvaja svoj običajni program. V bistvu se ni zgodilo nič nenavadnega.
Domnevali smo, da smo danes na pol poti do pregretega sveta. Vendar pa se je svet od začetka tisočletja komaj segrel.
Temperatura je ostala skoraj nespremenjena, čeprav bi se morala dvigniti. Ni dvoma, da se je vsebnost
ogljikovega dioksida v istem obdobju še naprej povečevala."
Podnebne spremembe: vera proti znanju
Werner Kirstein v svojem delu prikazuje, kako so ljudje ujeti med "prepričanje" in "znanje". Tukaj so samo trije primeri:
Prvo prepričanje: Stare fotografije prikazujejo obsežne alpske ledenike, medtem ko novejše fotografije
prikazujejo, da se ledeniki v primerjavi z njimi umikajo. Alarmni signal za bližajočo se podnebno katastrofo?
[Znanje: Včasih tu ni bilo ledenikov.
Na podlagi teh dokazov lahko sklepamo, da so bili v zadnjih 10.000 letih alpski ledeniki v 65 odstotkih
manjši, temperature pa višje - brez človekovega posredovanja!
2. prepričanje: Populacijo polarnih medvedov resno ogroža globalno segrevanje, ki ga povzroča človek.
Znanje: Polarni medvedi so v Arktičnem oceanu obstajali že pred 600.000 leti. To pomeni, da so
preživeli vsa topla obdobja (med ledenimi dobami).
V toplejših obdobjih se prehranjujejo tudi s travo, grmičevjem in jagodami, zato veljajo za spretne lovce.
Odkar je kanadska vlada prepovedala odstrel, se je število živali povečalo s približno 5.000 na 25.000.
Tretje prepričanje: Led na polih se nezadržno tali.
Znana ledena polica Larsen B je izgubila tri četrtine svoje ledene mase. Samo še vprašanje časa je,
kdaj bosta Arktika in Antarktika popolnoma brez ledu.
[Znanje: Že več desetletij je znano, da temperature na Arktiki in Antarktiki nihajo v nasprotno smer.
To pomeni, da medtem ko se temperature na južnem polu znižujejo, se na severnem polu hkrati zvišujejo.
Ta pojav je znan tudi kot "bipolarno nihanje" ali arktično-antarktična povezava.
Izkaže se, da lahko podrobnejši pogled razkrije drugačno sliko situacije.
Po drugi strani se zdi, da je v sedanji razpravi o podnebju pomembnejše čustveno
prepričevanje, tudi če je v nasprotju z dejanskim znanjem.
Kaj je eko-nihilizem?
Po mnenju Alberta Camusa, francoskega pisatelja, filozofa in Nobelovega nagrajenca za književnost, nihilizem
pomeni ne verjeti v nič, ampak ne verjeti v to, kar je.
Nihilisti pogosto naredijo vse, da bi dosegli nekaj domnevno dobrega, vendar se ne ozirajo na posledice.
Te so lahko resne in so v popolnem nasprotju z načeli znanstvenega in logičnega razmišljanja.
Nihilizem dopušča kršitve človeškega dostojanstva zaradi domnevno dobrega cilja.
Pri eko-nigilizmu je v središču te življenjske filozofije zelo pretirana in trmasta odločenost, da se reši okolje.
To je ideologija, za katero je včasih značilen neusmiljen ekoteror.
Edgar Gärtner, avtor knjige "Ekološki nihilizem: kritika politične ekologije", ni edini, ki meni, da je
varstvo podnebja trenutno najnevarnejša oblika nihilizma.
Gärtner: "Kaj je eko-nihilizem?
Ekonomski samomor na obroke, saj vse naložimo na eno kartico, ne da bi razmišljali o stroških."
"Podnebna politika" je nepremišljeno dopuščanje lakote z (namernim) zviševanjem cen energentov
in hrane, da bi zaščitili statistični konstrukt.
"Varovanje podnebja" - omejevanje emisij CO2 s pomočjo "obnovljivih" virov energije - je neumna in nezrela zamisel.
Sončna in vetrna energija nista na voljo zastonj, stroški tehnične izvedbe so izjemno visoki in vse prej kot CO2 nevtralni.
Izkoriščanje demokracije v izrednih podnebnih razmerah
EU že nekaj časa razglaša izredne podnebne razmere in številna nemška mesta so že vstopila na to nedemokratično raven.
Politične nasprotnike je treba odpraviti z izrednimi pravicami. Ne gre več za boljše argumente, ampak za ideološko usmeritev.
Vendar pa skrajne zahteve skrivajo ogromen potencial za socialne in gospodarske konflikte.
Zaskrbljenost glede koncepta izrednih razmer je več kot upravičena, saj ta odpira vrata dvomom o pravni državi.
Podnebni manifest
Bavarska zveza vrednot je v začetku leta 2020 objavila podnebni manifest. Glavne izjave so povzete tukaj:
1. naše podnebje uravnava sonce in ne CO2.
[Ukrepi za varstvo podnebja, kot je neuspešen energetski prehod, so politična napaka.
[Nemčija potrebuje stabilno in cenovno dostopno oskrbo z energijo.
Te točke so podrobneje predstavljene v podnebnem manifestu 2020. WerteUnion med drugim odločno zavrača "zeleni posel" in
določanje cen CO2 v skladu s "podnebnim paketom" nemške vlade.
Podnebni manifest poziva k odpravi podnebnega mita in kampanji za izobraževanje o
"podnebju, sončnih ciklih in ogljikovem dioksidu".
Več o tem si lahko preberete v podnebnem manifestu Bavarske zveze za vrednote do leta 2020.
Strahovi in ustrahovanje so edini način, kako lahko politiki držijo ljudi v šahu in jih ubogajo.
Grožnja podnebne katastrofe je trenutno orodje za to.
Toda: ko čez nekaj let nove male ledene dobe ne bo več mogoče zanikati, bodo "klimatologi", politiki globalnega
segrevanja in novinarji podnebne propagande imeli le en odgovor:
"Kdor kliče v gozd, mora prenašati tudi odmev, četudi zveni povsem drugače. Prof. Dr. Werner Kirstein