Климатске промене – људи између знања и уверења
Да ли је клима тако лака за утицање као што нам политичари и медији стално говоре?
За многе људе, унапред формирана мишљења релевантних лобиста су сасвим довољна, док други сматрају да је тема
превише сложена да би се темељно позабавили њом сами.
Аутор, проф. др Вернер Кирштајн, искусни климатолог и физичар, више од 40 година проучава научне
процесе регионалних и глобалних климатских флуктуација.
У својој новој књизи "КЛИМАТСКЕ ПРОМЕНЕ – стварност, грешка или лаж? Људи између знања и вере" он објашњава чињенице о "врућим
темама" климатских промена на начин који свако може да разуме.
Посебно, то показује да: Климатске промене су стварне, климатске промене су грешка и климатске промене су лаж.
Упркос овим очигледним противречностима, свака од три изјаве је тачна.
Како је то могуће? У својој лако читљивој књизи, која има око 200 страница, Вернер
Кирштајн се бави овим и многим другим питањима.
Неки од ових "точкица жарења" су истакнути у овом документарцу.
У ту сврху неки одломи су преузети директно из књиге Вернера Кирстеина или су скраћено репродуковани нашим речима.
Климатске промене су стварност
Клима Земље се одувек мењала, што значи да је климатска промена стварност – природна климатска промена, то јест!
Отисци климатских промена и климатских флуктуација дуго су проучавани од стране климатолога и геолога и документовани
су, између осталог, проценом годишњих прстенова дрвећа, анализом седимената и променама у рељефу Земљине површине.
Са сменом топлих и хладних периода, концентрација CO2 у атмосфери се такође мењала, иако са временским закашњењем.
Прво се температура увек повећавала, а много касније је уследило повећање концентрације CO2. Разлике у температури
износиле су и до 10 °C. На пример, температура данас је око 10 степени нижа него током топлих периода у историји Земље!
Концентрације CO2 су такође често биле знатно више него данас. Промене температуре су увек биле последица природних узрока, као
што су соларна активност и параметри Земљине орбите; људи никада нису били одговорни за климатске промене ни на који начин.
Климатске промене су заблуда
Године 1986, Немачко физичко друштво издало је упозорење о "надолазећој глобалној климатској катастрофи"
засновано на нетачним статистикама, кривој Мауна Лоа.
Крива Мауна Лоа показује привидну корелацију* између пораста температуре и CO2.
Тада се тврдило да температура Земље зависи од садржаја гасова у траговима, као што је CO₂, у ваздуху.
Компјутерске симулације и моделирања заснована на овој фаталној грешци су стога увек предвиђала загревање.
Развој климе у прошлости и динамика формирања облака и океанских струја такође не могу бити прецизно обухваћени
моделима. То је довело до потпуно нетачних предвиђања.
Чак и Међувладина панела за промене климе (IPCC) је 2001. признала: "У истраживању и моделирању климе треба
признати да је то повезан нелинеаран хаотичан систем. Стога дугорочна предвиђања развоја климе нису могућа."
Климатске промене су лаж
Ово је омогућило да се политичка претња "глобалним загревањем" надује у невероватно огромно чудовиште
лажи, натеравши Европски парламент да прогласи "климатску ванредну ситуацију" 2019. године.
Међутим, све више научника, па чак и неких политичара, одвраћа се од апокалиптичних изјава Међувладине панеле за
климатске промене. Различите студије и криве температуре разобличене су као лажи и фалсификати.
На пример, на графику "хокејашког штапа", стварне флуктуације температуре биле су избалансиране дугим топлим периодом у 12.
веку, стварајући илузију практично стабилне климе током 800 година, како би се затим пораст температуре од 1900. године
па надаље приписао емисијама CO2 услед индустријализације.
Упркос овим признатим лажима, државно финансирање и даље тече у ова истраживања "политички приоритетна". Такозвана
људска промена климе постала је догма која настоји да потисне истину свим расположивим средствима.
Време није исто што и клима
Пре више од сто година климатолози су се договорили да процене забележене временске појаве и параметре из најмање
тридесет година како би могли да износе тврдње о клими.
Клима је заправо ништа више од огромне збирке података о временским приликама из прошлости, што значи да
климу није могуће заштитити. Климу је могуће само посматрати на дуги рок и на великим површинама.
Државно финансирани метеоролози у воденим медијима тумаче чак и неколико врућих и сувих дана као екстремне временске
прилике и доказ климатске катастрофе која се већ догодила.
Међутим, ово су само привремени и локални временски феномени који се јавности представљају као климатске катастрофе.
Да ли политичари и водећи медији намерно замагљују термине "време" и "клима" како би узнемирили и дезинформисали јавност?
Популација која се плаши будућности може се много лакше убедити да прихвати "климатске циљеве" и
припремити за климатске порезе и даље повећање цена.
Климатолози са Потсдамског института за истраживање утицаја климе (PIK) такође воле да користе забуну између времена и
климе како би ширили панику. Да ли је главни фокус климатолога овде обезбеђивање средстава за климатски алармизам?
Улога Међувладине панеле за климатске промене (IPCC)
Међувладина панела за промене климе (IPCC) основан је 1988. године од стране Програма Уједињених нација за животну
средину (UNEP) и Светске метеоролошке организације (WMO).
Бивши немачки канцелар Хелмут Шмидт изразио је своје неповерење према IPCC-у у свом говору
о глобалном загревању у Берлину 2011. године:
Документи које је до сада обезбедио Међувладини панел за климатске промене (IPCC) наишли су на скептицизам, посебно зато што
је доказано да су неки од укључених истраживача били преваранти.
Од почетних 2.500 стручњака IPCC-а, само је 5 остало који су се придржавали хипотезе о
климатским променама изазваним људским деловањем.
Ипак, политичари који сада доминирају IPCC-ом слепо верују искључиво хипотетичким моделима и идеолошки утицаним приступима.
Није било до почетка 1980-их да су климатски стручњаци заправо били заступљени у IPCC-у. Питање
је зашто је тај рад толико ненаучан и пропагандни.
Финансијски интереси у миту о вештачкој климатској катастрофи постају очигледни, како потврђују стручњаци из те области.
Међу онима који профитирају од тих страшних износа новца су приватна лица као што су Ел Гор, бивши потпредседник САД, Ворен
Бафет, Илон Маск, који је добио 1,5 милијарди америчких долара из новца пореских обвезника, Винод Хосла и Џејмс Камерон. Међутим, и
истраживачке групе и институти који примају средства, као и разне индустрије и банке, попут
Светске банке, такође имају користи од овог мита.
Признање алармисте
Џејмс Лавеллок импресивно показује како је климатски верник доживео "дамаскинско искуство" и преобразио се
из Саула у Павла када је у интервјуу објаснио да је погрешио са својим алармистичким предвиђањима.
Он је пажљивије размишљао о моделима који се користе за предвиђање климатске катастрофе.
Према Лоулоку, ти модели га више нису убеђивали.
"Проблем је у томе што и даље знамо превише мало о клими. Пре само 20 година мислили смо да имамо све под контролом."
Ово је потом довело до низа алармистичких књига, укључујући и моју, јер је изгледало тако јасно. Али се то није догодило.
Клима прати свој уобичајени образац. У суштини, ништа необично се није догодило.
Претпоставили смо да бисмо сада били на пола пута ка прегрејаном свету. Међутим, свет се од почетка миленијума једва загрејао.
Температура је остала готово константна, иако је требало да порасте. Истовремено, нема сумње
да су нивои угљен-диоксида наставили да расту.
Климатске промене: веровање против знања
У свом делу Вернер Кирштајн илуструје како су људи заробљени између супротстављених
снага "вере" и "знања". Ево само три примера:
1. Веровање: Старе фотографије показују обимне алпске леднике, док новије фотографије показују леднике који
су се у поређењу повукли. Да ли је ово алармантни сигнал предстојеће климатске катастрофе?
Знање: Остаци дрвета и биљака пронађени у подручјима која су сада слободна од ледника доказали
су да овде у ранијим временима није било ледника.
Такви докази указују да су током 65 одсто последњих 10.000 година алпски ледњаци били мањи, а
температуре више – без икакве људске интервенције!
2. Веровање: Популација поларних медведа је озбиљно угрожена вештачким глобалним загревањем.
Чињеница: Поларни медведи су већ постојали у Арктичком океану пре 600.000 година. То значи да су
преживели сва међуледењачка раздобља (између ледничких доба).
У топлијем времену они такође једу траве, жбуње и бобице, и због тога се сматрају паметним ловацима.
Откако је канадска влада забранила лов, број животиња је порастао са око 5.000 на 25.000.
3. Веровање: Лед на половима се неминовно топи.
Познати ледени штит Ларсен Б изгубио је три четвртине своје ледене масе. Само је питање времена
када ће Арктик и Антарктик бити потпуно без леда.
Знање: Већ неколико деценија је познато да температуре на Арктику и Антарктику показују супротне флуктуације.
То значи да док се температуре на Јужном полю смањују, оне на Северном полю расту.
Овај феномен је такође познат као "биполарни осцилациони" или арктичко-антарктичко купљивање.
Испоставља се да ближи поглед може открити другачију слику ситуације.
У актуелној климатској дебати, међутим, чини се да је емоционално убеђивање важније, чак
и ако је у супротности са чињеничним знањем.
Шта је еко-нихилизам?
Према Алберту Камусу, француском писцу, филозофу и добитнику Нобелове награде за књижевност, нихилизам не
значи веровање у ништа, већ неверу у оно што јесте.
Нихилисти често чине све што могу да постигну нешто за шта верују да је добро, али не узимају у обзир последице.
Ови могу бити озбиљни и потпуно кршити принципе научног и логичког размишљања.
Нихилизам прихвата повреде људског достојанства ради наводно добре сврхе.
Еко-нихилизам је филозофија живота која се фокусира на снажно преувеличану, тврдоглаву одлучност да се спасе животна средина.
То је идеологија која се понекад карактерише немилосрдним еколошким тероризмом.
Едгар Гартнер, аутор књиге "Еко-нихилизам: Критика политичке екологије", није једини који заштиту климе
види као најопаснији облик нихилизма у данашње време.
Вртлар: "Шта је еко-нихилизам?"
Економско самоубиство на рате, јер се све клади на једну карту без узимања у обзир трошкова.
Непромишљено, "климатска политика" прихвата глад као последицу (намерног) повећања цена енергетских
извора и хране како би заштитила статистичку конструкцију.
"Заштита климе" – смањењем емисије CO2 уз помоћ "обновљивих" извора енергије – је глупа, полупечена идеја.
Соларна и ветро-енергија нису бесплатне; трошкови техничке имплементације су огромни и нимало угљенично неутрални.
Подривање демократије кроз климатску ванредну ситуацију
ЕУ је пре неког времена прогласила климатску ванредну ситуацију, а многи немачки
градови су већ предузели овај недемократски корак.
Снаге ванредног стања ће се користити за елиминисање политичких противника. Више не важе најбољи аргументи, већ идеолошки циљеви.
Међутим, ови екстремни захтеви носе огроман потенцијал за друштвени и економски сукоб.
Забринутости због термина "стање ванредног стања" су више него оправдане, јер би то могло
отворити врата довођењу владавине права у питање.
Климатски манифест
Баварска унија вредности објавила је климатски манифест почетком 2020. године. Ево сажетка кључних тачака:
1. Сунце контролише нашу климу, а не CO₂.
2. Мере заштите климе – као што је неуспела енергетска транзиција – политичка су грешка.
3. Немачка треба стабилно и приступачно снабдевање енергијом.
Тачке су детаљније објашњене у Климатском манифесту 2020. Међу осталим стварима, Вертјунион категорички
одбацује "Зелени договор" и опорезивање CO2 како је предвиђено у "Климатском пакету Савезне владе".
Климатски манифест позива на окончање климатског мита и покретање едукационе кампање о
темама климе, соларних циклуса и угљен-диоксида.
Више информација о овоме може се наћи у Климатском манифесту Баварске уније вредности из 2020. године.
Само кроз страх и ширење панике политичари могу учинити људе послушним и покорним. Претња климатске катастрофе
је тренутно инструмент који се користи за постизање тога.
Међутим, када за неколико година нова мини ледена доба постане неоспорна, постојаће само један одговор за
"климатске научнике", политичаре који говоре о глобалном загревању и новинаре који шире климатску пропаганду:
Ако узвикнеш у шуми, мораш бити спреман да чујеш одјек, чак и ако звучи потпуно другачије. проф. др Вернер Кирштајн