Дневен ред 21 е програма за действие на ООН, приета от 182 държави на Конференцията по околна
среда и развитие в Рио де Жанейро през 1992 г.
В него се съдържат конкретни препоръки за развитието и политиката в областта на околната среда през 21-ви век.
С Програмата до 2030 г., приета от ООН през 2015 г., целите на Програма 21 бяха доразвити в съответствие с нарастващите глобални
предизвикателства и сега се прилагат еднакво за всички държави.
Официалната цел на 17-те ключови точки на Програмата до 2030 г. е да се противодейства на влошаването на положението в
страните и да се подобри светът под условието на устойчивост.
Резолюцията на Общото събрание на ООН от 2015 г. гласи: "Решени сме да освободим човечеството от тиранията на
бедността и недоимъка и да излекуваме и защитим нашата планета.
Решени сме да предприемем смелите и трансформиращи стъпки, които са спешно необходими, за да
се насочи светът към устойчивост и устойчивост.
Обещаваме, че няма да оставим никого назад в това пътуване, което започваме заедно днес."
При по-внимателно разглеждане на политическите програми обаче се оказва, че те последователно преследват напълно различни
цели от тези, които повърхностно се представят на населението.
Имайки предвид този аспект на измамата, Kla.TV разгледа отблизо 12 от 17-те ключови точки на Програмата до 2030 г. и ги
"преведе", за да могат зрителите по света да сравнят какво всъщност означават на практика позитивно формулираните цели:
Цел 1: Премахване на бедността във всичките ѝ форми навсякъде.
 Вместо това се наблюдава зависимост на цели групи от населението от държавните субсидии, в резултат на което
обществото постепенно се насочва към социалистическа система.
Чрез Международния валутен фонд (МВФ) държавите попадат в дългови капани, от които никога не могат да се измъкнат.
Цел 2: Премахване на глада, постигане на продоволствена сигурност и подобрено хранене и насърчаване на устойчиво земеделие.
 Въпреки това може да се забележи, че естественото дребномащабно земеделие се унищожава, докато в същото време мултинационалните
корпорации все повече контролират световното производство на храни чрез индустриално земеделие, генно инженерство и агрохимикали.
Цел 3: Осигуряване на здравословен живот и насърчаване на благосъстоянието за всички във всички възрасти.
 Въпреки това може да се забележи, че задължителното ваксиниране се въвежда повсеместно, а
естествените методи на лечение се потискат или преследват.
В резултат на това хората все повече са доминирани от фармацевтичната индустрия, чиито продукти
доказано разболяват населението, дори го намаляват.
Цел 4: Осигуряване на приобщаващо, справедливо и качествено образование и насърчаване на
възможностите за учене през целия живот за всички.
 Вместо това трябва да се отбележи, че нивото на образование в световен мащаб спада, особено в резултат на Програма 21 и 2030.
С помощта на образователните стандарти и възпитанието в "общо ядро" населението се манипулира още от ранна
възраст, така че хората да станат безкритични, да приемат всичко и да останат пасивни в резултат на това.
Цел 5: Чрез равенство между половете да се даде възможност на всички жени и момичета да
постигнат равни възможности и самоопределение.
 Вместо това трябва да се отбележи, че естественото, традиционно семейство и начин на живот се разпадат, жените се използват
като евтина работна ръка, а децата се отглеждат от държавата.
 От десетилетия се приближаваме и към целта за безполово общество.
Докато се насърчава феминизмът, всички мъжки характеристики се потискат.
 Популяризирането на идеологията на транссексуалността драстично увеличи броя на случаите на смяна на пола сред
младите хора, което в крайна сметка означава, че възпроизводството също може да бъде контролирано от държавата.
Цел 6: Осигуряване на достъпност и устойчиво управление на водата и канализацията за всички
 Трябва обаче да се отбележи, че 90 % от водата в света се консумира от индустрията за суровини, която е доминирана
от мултинационални корпорации, докато в същото време приватизацията на водоснабдяването напредва в целия свят.
Днес редица мултинационални корпорации доминират на световните пазари на вода, като все повече я превръщат в
луксозна стока и същевременно пречат на населението да стане самостоятелно и независимо.
Цел 7: Осигуряване на достъп до достъпна, надеждна, устойчива и модерна енергия за всички.
 Факт е обаче, че в Германия например разширяването на използването на възобновяеми енергийни източници
води до значително повишаване на цените на електроенергията и от потребителите се изисква да плащат за това.
Цел 8: Насърчаване на траен, приобщаващ и устойчив икономически растеж, пълна и продуктивна заетост и достоен труд за всички.
 Въпреки това се забелязва, че в резултат на глобализацията международните корпорации все повече диктуват условията
на труд, безмилостно експлоатират хората и същевременно масово превземат или унищожават по-малките предприятия.
Например само петте най-големи интернет групи са придобили 436 компании на стойност 131
милиарда щатски долара през последните десет години.
В резултат на това в крайна сметка ще останат само няколко компании.
Цел 9: Изграждане на устойчива инфраструктура, насърчаване на приобщаваща и устойчива
индустриализация и насърчаване на иновациите.
 Трябва обаче да се отбележи, че в много страни се наблюдава деиндустриализация, която в някои
случаи води до значително нарастване на безработицата.
В същото време много държави бяха въвлечени в свръхзадлъжнялост, т.е. в дългов капан, чрез "субсидирани" заеми.
Резултатът е разпродажба на вътрешни ресурси, инфраструктура и работна ръка.
Цел 10: Намаляване на неравенството между държавите.
 В едно свое проучване икономистът Валентин Ланг разглежда последиците от глобализацията в 147 държави в
периода 1970-2014 г. и стига до следния отрезвяващ извод:
Въпреки че разликите в доходите между отделните страни намаляват, разликите в доходите на населението се увеличават.
Въпреки че доходите на висшата класа с по-високи доходи са се увеличили, обикновените хора са най-губещите.
Често те са потопени в бедност, глад и липса на перспективи от международните корпорации,
които са основните бенефициенти на глобализацията.
Тези корпорации безмилостно експлоатират държавите и тяхното население, което води до увеличаване
на неравенството вместо до обещаното му намаляване.
Цел 11: Да направим градовете и кварталите приобщаващи, безопасни, устойчиви и устойчиви.
 Но вместо това в името на сигурността се насърчава тотално наблюдение на населението.
Например все повече държави използват технология за разпознаване на лица за наблюдение.
На обществени места в градовете лицата на хората се сканират автоматично и се обработват от алгоритъм.
Освен това строгите закони за оръжията трябва да гарантират по-голяма сигурност.
В действителност обаче забраната на оръжията не обезоръжава нито един престъпник, а по-скоро законопослушните
граждани, което предотвратява народните въстания и гарантира единствено сигурността на олигарсите.
Цел 12: Осигуряване на устойчиви модели на потребление и производство
 Вместо това чрез налагането на наказателни данъци хората са принудени да се откажат от доказани технологии.
Например поради данъка върху емисиите на CO2 от потреблението на изкопаеми горива в Германия новите електроцентрали на
въглища се демонтират и продължават да се експлоатират в други държави. Подобна е ситуацията и с дизеловите автомобили.
 Освен това в името на "Голямото пренастройване" както в Германия, така и във всички останали страни по
света, стъпка по стъпка се подготвя система за социално кредитиране по подобие на китайската.
В резултат на това свободите и основните права на всеки, който не се държи в съответствие с правителството, могат да
бъдат сериозно ограничени, включително възможността да си осигури препитание, т.е. да си купи храна.
Толкова за разследването на предполагаемите подобрения.
Заключение: Ако сега сравним многобройните амбициозни и красиво формулирани цели с действителното развитие, ще
разберем, че това е - както се казва - измама с етикети.
Интересно е, че за Програмата до 2030 г. се използва същият символ, както и за "Голямото
пренастройване", планирано от Световния икономически форум.
Подобрение на тази глобална ситуация обаче не може да се очаква от самозван елит като Световния икономически форум.
Напротив, техният Нов световен ред не е нищо друго освен самообогатяване на няколко
финансови олигарси за сметка на широката общественост.
Ето защо просто се нуждаем от ново, всеосъзнато световно лидерство, което трябва да произлезе от хората.
Затова всяко желано подобрение на ситуацията в света е обща задача на добре информирано население,
което трябва да е готово да поеме лична отговорност.