Agenda 21 er et FN-handlingsprogram, som blev vedtaget af 182 lande på konferencen om
miljø og udvikling i Rio de Janeiro i 1992.
Den indeholder specifikke udviklings- og miljøpolitiske anbefalinger for det 21. århundrede.
Med 2030-dagsordenen, der blev vedtaget af FN i 2015, blev målene i Agenda 21 videreudviklet i overensstemmelse med de voksende
globale udfordringer og gælder nu i lige høj grad for alle lande.
Det officielle mål med de 17 nøglepunkter i 2030-dagsordenen er at modvirke en forværring af situationen i landene
og at forbedre verden under forudsætning af bæredygtighed.
Resolutionen fra FN's generalforsamling i 2015 lyder: "Vi er fast besluttet på at befri menneskeheden fra fattigdommens
og nødens tyranni og på at helbrede og beskytte vores planet.
Vi er fast besluttet på at tage de modige og transformerende skridt, der er tvingende nødvendige for at bringe
verden på vej mod bæredygtighed og modstandsdygtighed.
Vi lover ikke at lade nogen i stikken på den rejse, vi sammen begiver os ud på i dag."
En nærmere undersøgelse af de politiske programmer viser imidlertid, at de konsekvent forfølger helt andre mål
end dem, der overfladisk præsenteres for befolkningen.
Med dette aspekt af bedrag i tankerne kiggede Kla.TV nærmere på 12 af de 17 nøglepunkter i 2030-dagsordenen og
"oversatte" dem, så seere over hele verden kan sammenligne, hvad de positivt formulerede mål faktisk betyder i praksis:
Mål 1: Afskaf fattigdom i alle dens former overalt.
 I stedet kan man se, at hele befolkninger gøres afhængige af statslige tilskud, hvilket resulterer i, at
samfundet gradvist styres i retning af et socialistisk system.
Gennem Den Internationale Valutafond (IMF) falder nationer i gældsfælder, som de aldrig kan slippe ud af.
Mål 2: Afskaffe sult, opnå fødevaresikkerhed og bedre ernæring samt fremme bæredygtigt landbrug.
 Man kan dog konstatere, at det naturlige, mindre landbrug ødelægges, samtidig med at multinationale selskaber i
stigende grad kontrollerer den globale fødevareproduktion gennem industrielt landbrug, genteknologi og landbrugskemikalier.
Mål 3: Sikre sunde liv og fremme trivsel for alle i alle aldre.
 Man kan dog konstatere, at der indføres tvungen vaccination over hele linjen, og at naturlige
helbredelsesmetoder undertrykkes eller forfølges.
Resultatet er, at mennesker i stigende grad domineres af medicinalindustrien, hvis produkter
beviseligt gør befolkningen mere syg og endda reducerer den.
Mål 4: Sikre inkluderende, retfærdig uddannelse af høj kvalitet og fremme muligheder for livslang læring for alle.
 I stedet må man konstatere, at uddannelsesniveauet falder på verdensplan, især som følge af Agenda 21 og 2030.
Ved hjælp af uddannelsesstandarder og uddannelse mod en "fælles kerne" manipuleres befolkningen fra en
tidlig alder, så folk bliver ukritiske, accepterer alt og forbliver passive som følge heraf.
Mål 5: Gennem ligestilling mellem kønnene skal alle kvinder og piger have mulighed for
at opnå lige muligheder og selvbestemmelse.
 I stedet må man konstatere, at naturlige, traditionelle familie- og leveformer opløses, kvinder bruges
som billig arbejdskraft, og børn opdrages af staten.
 Vi har også nærmet os målet om et kønsløst samfund i årtier.
Mens feminismen fremmes, undertrykkes alle mandlige egenskaber.
 Fremme af transkønnet ideologi har drastisk øget antallet af kønsskifte blandt unge mennesker, hvilket i sidste
ende betyder, at reproduktion også kan kontrolleres af staten.
Mål 6: Sikre adgang til og bæredygtig forvaltning af vand og sanitet for alle
 Det skal dog bemærkes, at 90 % af verdens vand forbruges af råstofindustrien, som er domineret af
multinationale selskaber, samtidig med at privatiseringen af vandforsyningen drives frem over hele verden.
I dag dominerer en række multinationale selskaber de globale vandmarkeder, hvilket i stigende grad gør vand
til en luksusvare og samtidig forhindrer befolkningen i at blive selvforsynende og uafhængig.
Mål 7: Sikre adgang til pålidelig, bæredygtig og moderne energi til en overkommelig pris for alle.
 Faktum er dog, at udbygningen af vedvarende energi i for eksempel Tyskland får elpriserne til at stige
massivt, og det er især forbrugerne, der skal betale for det.
Mål 8: Fremme vedvarende, inklusiv og bæredygtig økonomisk vækst, fuld og produktiv beskæftigelse og anstændigt arbejde for alle.
 Man kan dog konstatere, at internationale virksomheder som følge af globaliseringen i stigende grad dikterer
arbejdsforholdene, udnytter mennesker hensynsløst og samtidig overtager eller ødelægger mindre virksomheder i stor stil.
For eksempel har de fem største internetkoncerner alene opkøbt 436 virksomheder til en værdi af
131 milliarder dollars i løbet af de sidste ti år.
Derfor vil der i sidste ende kun være en håndfuld virksomheder tilbage.
Mål 9: Opbyg modstandsdygtig infrastruktur, fremme inklusiv og bæredygtig industrialisering og fremme innovation.
 Det skal dog bemærkes, at der sker en afindustrialisering i mange lande, hvilket i nogle
tilfælde får arbejdsløsheden til at stige markant.
Samtidig blev mange lande lokket ind i overgældssætning, dvs. en gældsfælde, af "subsidierede" lån.
Resultatet er et udsalg af indenlandske ressourcer, infrastruktur og arbejdskraft.
Mål 10: Reducer uligheden mellem lande.
 I et studie undersøgte økonomen Valentin Lang konsekvenserne af globaliseringen i 147 lande mellem 1970 og
2014 og kom frem til følgende tankevækkende konklusion:
Selv om indkomstforskellene mellem landene mindskes, øges indkomstforskellene inden for befolkningen.
Mens indkomsten for den højtlønnede overklasse er steget, er almindelige mennesker de store tabere.
De bliver ofte kastet ud i fattigdom, sult og mangel på fremtidsudsigter af internationale
virksomheder, som er de største vindere af globaliseringen.
Disse virksomheder udnytter hensynsløst lande og deres befolkninger, hvilket fører til en
stigning i uligheden i stedet for den lovede reduktion.
Mål 11: Gør byer og bydele inkluderende, sikre, modstandsdygtige og bæredygtige.
 Men i stedet fremmes den totale overvågning af befolkningen i sikkerhedens navn.
For eksempel bruger flere og flere lande ansigtsgenkendelsesteknologi til overvågning.
På offentlige steder i byerne bliver folks ansigter automatisk scannet og behandlet af en algoritme.
Desuden skal strenge våbenlove sikre større sikkerhed.
I virkeligheden afvæbner våbenforbud dog ikke en eneste kriminel, men snarere lovlydige borgere, hvilket forhindrer
folkelige opstande og kun garanterer oligarkernes sikkerhed.
Mål 12: Sikre bæredygtige forbrugs- og produktionsmønstre
 I stedet tvinges folk til at opgive gennemprøvede teknologier ved at opkræve strafskatter.
På grund af CO2-afgiften på forbruget af fossile brændstoffer i Tyskland bliver nye kulfyrede kraftværker
f.eks. afviklet og drevet videre i andre lande. Situationen er den samme med dieselbiler.
 Derudover forberedes et socialt kreditsystem efter kinesisk forbillede skridt for skridt i navnet "Great Reset",
både i Tyskland og i alle andre lande rundt om i verden.
Resultatet er, at alle, der ikke opfører sig i overensstemmelse med regeringen, kan få deres friheder og
grundlæggende rettigheder alvorligt indskrænket, herunder deres mulighed for at sikre deres levebrød, dvs. at købe mad.
Så meget for undersøgelsen af de påståede forbedringer.
Konklusion: Hvis vi nu sammenligner de mange ambitiøse og smukt formulerede mål med den faktiske udvikling, indser
vi, at der - som man siger - er tale om et mærkatsvindel.
Interessant nok bruges det samme symbol for 2030-dagsordenen som for den "store nulstilling", der er planlagt af WEF.
Men man kan ikke forvente nogen forbedring af denne globale situation fra en selvbestaltet elite som World Economic Forum.
Tværtimod er deres nye verdensorden ikke andet end nogle få finansielle oligarkers
selvberigelse på bekostning af den brede offentlighed.
Derfor har vi simpelthen brug for et nyt, altbevidst verdenslederskab, som skal udspringe af folket.
Enhver ønsket forbedring af verdenssituationen er derfor en fælles opgave for en velinformeret befolkning, som
også skal være parat til at tage et personligt ansvar.