Agenda 21 on ÜRO tegevusprogramm, mille 182 riiki võtsid vastu 1992. aastal Rio de
Janeiros toimunud keskkonna- ja arengukonverentsil.
See sisaldab konkreetseid arengu- ja keskkonnapoliitilisi soovitusi 21. sajandiks.
Koos 2015. aastal ÜRO poolt vastu võetud Agenda 2030-ga arendati Agenda 21 eesmärke edasi vastavalt
kasvavatele ülemaailmsetele väljakutsetele ja need kehtivad nüüd võrdselt kõigi riikide suhtes.
Agenda 2030 17 põhipunkti ametlik eesmärk on võidelda riikide olukorra halvenemise vastu ja
parandada maailma jätkusuutlikkuse eeldusel.
ÜRO Peaassamblee 2015. aasta resolutsioonis on kirjas: "Me oleme otsustanud vabastada inimkonna vaesuse ja
puuduse türanniast ning tervendada ja kaitsta meie planeeti.
Me oleme otsustanud astuda julgeid ja muutvaid samme, mis on hädavajalikud, et viia
maailm jätkusuutlikkuse ja vastupanuvõime suunas.
Me lubame, et me ei jäta kedagi maha sellel teekonnal, millele me täna üheskoos astume."
Poliitiliste programmide lähemal uurimisel selgub siiski, et need taotlevad pidevalt hoopis teistsuguseid
eesmärke kui need, mida elanikkonnale pealiskaudselt esitatakse.
Seda pettuse aspekti silmas pidades vaatas Kla.TV lähemalt läbi Agenda 2030 17 põhipunktist 12 ja "tõlkis" need, et
vaatajad kogu maailmas saaksid võrrelda, mida positiivselt sõnastatud eesmärgid tegelikult praktikas tähendavad:
Eesmärk 1: Lõpetada vaesuse kõik vormid kõikjal.
 Selle asemel võib täheldada, et terved elanikud muudetakse sõltuvaks riiklikest toetustest, mille tulemusel suunatakse
ühiskonda järk-järgult sotsialistliku süsteemi suunas.
Rahvusvahelise Valuutafondi (IMF) kaudu satuvad riigid võlgade lõksu, millest nad ei pääse kunagi välja.
Eesmärk 2: nälja kaotamine, toiduga kindlustatuse ja parema toitumise saavutamine ning säästva põllumajanduse edendamine.
 Siiski võib täheldada, et looduslik väikepõllumajandus hävitatakse, samal ajal kui rahvusvahelised korporatsioonid
kontrollivad üha enam globaalset toidutootmist tööstusliku põllumajanduse, geenitehnoloogia ja agrokeemiatoodete abil.
Eesmärk 3: Tagada tervislik elu ja edendada heaolu kõigile igas vanuses.
 Siiski võib täheldada, et kohustuslik vaktsineerimine on üleüldiselt kasutusel ja looduslikud
ravimeetodid surutakse maha või neid hakatakse taga kiusama.
Selle tulemusena domineerib inimestes üha enam ravimitööstus, mille tooted teevad
elanikkonna haigemaks ja isegi vähendavad seda.
Eesmärk 4: tagada kaasav, võrdne ja kvaliteetne haridus ning edendada elukestva õppe võimalusi kõigile.
 Selle asemel tuleb märkida, et haridustase langeb kogu maailmas, eelkõige Agenda 21 ja 2030 tulemusena.
Haridusstandardite ja "ühise tuumiku" poole suunatud hariduse abil manipuleeritakse elanikkonda juba varasest east
alates, nii et inimesed muutuvad kriitikavabaks, võtavad kõike vastu ja jäävad selle tulemusena passiivseks.
Eesmärk 5: Soolise võrdõiguslikkuse kaudu anda kõigile naistele ja tüdrukutele võimalus
saavutada võrdsed võimalused ja enesemääramine.
 Selle asemel tuleb märkida, et loomulikud, traditsioonilised perekonna- ja elukorraldused lagunevad,
naisi kasutatakse odava tööjõuna ja lapsi kasvatab riik.
 Samuti oleme aastakümneid lähenenud soolise ühiskonna eesmärgile.
Samal ajal kui feminismi edendatakse, surutakse alla kõik meeste omadused.
 Transseksuaalideoloogia propageerimine on järsult suurendanud noorte seas sugupooltevahetuste arvu, mis lõppkokkuvõttes
tähendab, et ka paljunemist saab riiklikult kontrollida.
Eesmärk 6: tagada vee ja kanalisatsiooni kättesaadavus ja säästev majandamine kõigile
 Siiski tuleb märkida, et 90% maailma veest tarbib toorainetööstus, kus domineerivad rahvusvahelised korporatsioonid,
samal ajal kui kogu maailmas toimub veevarustuse erastamine.
Tänapäeval domineerivad mitmed rahvusvahelised korporatsioonid ülemaailmsetel veeturgudel, muutes vee üha
enam luksuskaubaks ja takistades samal ajal elanikkonna isemajandamist ja sõltumatuks muutumist.
Eesmärk 7: tagada kõigile juurdepääs taskukohasele, usaldusväärsele, säästvale ja kaasaegsele energiale.
 Fakt on aga see, et näiteks Saksamaal tõstab taastuvenergia kasutuselevõtt tohutult
elektrihindu ja selle eest peavad maksma eelkõige tarbijad.
Eesmärk 8: Jätkusuutliku, kaasava ja jätkusuutliku majanduskasvu, täieliku ja tootliku
tööhõive ning inimväärse töö edendamine kõigi jaoks.
 Siiski võib täheldada, et globaliseerumise tulemusena dikteerivad rahvusvahelised korporatsioonid üha enam
töötingimusi, kasutavad inimesi halastamatult ära ja samal ajal võtavad üle või hävitavad suures ulatuses väiksemaid ettevõtteid.
Näiteks ainuüksi viis suurimat internetikontserni on viimase kümne aasta jooksul omandanud
436 ettevõtet 131 miljardi USA dollari väärtuses.
Selle tulemusena jääb lõpuks alles vaid käputäis ettevõtteid.
9. eesmärk: ehitada vastupidav infrastruktuur, edendada kaasavat ja jätkusuutlikku
industrialiseerimist ning soodustada innovatsiooni.
 Siiski tuleb märkida, et paljudes riikides toimub deindustrialiseerimine, mis põhjustab
mõnel juhul tööpuuduse märkimisväärset kasvu.
Samal ajal meelitati paljud riigid "subsideeritud" laenudega üle võlgadesse, s.t. võlakoormuse lõksu.
Tulemuseks on kodumaiste ressursside, infrastruktuuri ja tööjõu müük.
Eesmärk 10: Vähendada riikidevahelist ebavõrdsust.
 Majandusteadlane Valentin Lang uuris oma uuringus globaliseerumise tagajärgi 147 riigis aastatel
1970-2014 ja jõudis järgmisele kainestavale järeldusele:
Kuigi sissetulekute erinevused riikide vahel vähenevad, suurenevad sissetulekute erinevused elanikkonna sees.
Kuigi kõrgema sissetulekuga ülemklassi sissetulekud on tõusnud, on tavalised inimesed suured kaotajad.
Rahvusvahelised korporatsioonid, kes on globaliseerumise peamised kasusaajad, on neid sageli
vaesusesse, nälga ja väljavaadete puudumisse viinud.
Need korporatsioonid kasutavad riike ja nende elanikke halastamatult ära, mis
lubatava vähendamise asemel suurendab ebavõrdsust.
Eesmärk 11: muuta linnad ja linnaosad kaasavaks, turvaliseks, vastupidavaks ja jätkusuutlikuks.
 Kuid selle asemel edendatakse julgeoleku nimel elanikkonna täielikku jälgimist.
Näiteks kasutavad üha rohkem riike jälgimiseks näotuvastustehnoloogiat.
Linnade avalikes kohtades skaneeritakse ja töödeldakse inimeste nägusid automaatselt algoritmiga.
Lisaks peaksid ranged relvaseadused tagama suurema turvalisuse.
Tegelikkuses ei desarmeeri relvakeeld aga mitte ühtegi kurjategijat, vaid pigem seaduskuulekad kodanikud, mis
takistab rahva ülestõusu ja tagab ainult oligarhide turvalisuse.
Eesmärk 12: Jätkusuutlike tarbimis- ja tootmisviiside tagamine
 Selle asemel sunnitakse inimesi karistavate maksude kehtestamisega loobuma tõestatud tehnoloogiatest.
Näiteks Saksamaal fossiilkütuste tarbimise CO2-maksu tõttu demonteeritakse uusi söeküttel töötavaid
elektrijaamu ja jätkatakse nende käitamist teistes riikides. Sarnane on olukord ka diiselmootoriga sõidukite puhul.
 Lisaks sellele valmistatakse "Suure resursi" nimel nii Saksamaal kui ka kõigis teistes maailma riikides samm-sammult
ette Hiina eeskujul põhinevat sotsiaalset krediidisüsteemi.
Selle tulemusel võib igaühe, kes ei käitu kooskõlas valitsusega, vabadusi ja põhiõigusi, sealhulgas võimalust
kindlustada oma elatist, st osta toitu, tõsiselt piirata.
Nii palju väidetavate paranduste uurimisest.
Kokkuvõte: Kui me nüüd võrdleme paljusid soovitud ja ilusasti sõnastatud eesmärke tegelike arengutega, siis mõistame,
et tegemist on - nagu öeldakse - valesti märgistamisega.
Huvitaval kombel kasutatakse sama sümbolit tegevuskava 2030 ja WEFi kavandatud "suure taaskäivitamise" puhul.
Siiski ei saa selle ülemaailmse olukorra paranemist oodata selliselt isehakanud eliidilt nagu Maailma Majandusfoorum.
Vastupidi, nende uus maailmakord ei ole midagi muud kui mõne finantsoligarhi eneserahastamine üldsuse arvelt.
Seepärast on meil lihtsalt vaja uut, kõiketeadlikku maailma juhtimist, mis peab tulema rahvast.
Igasugune soovitud olukorra parandamine maailmas on seega hästi informeeritud elanikkonna ühine ülesanne,
kes peab olema valmis võtma ka isiklikku vastutust.