Agenda 21 ir ANO rīcības programma, ko 1992. gadā Riodežaneiro notikušajā Vides un attīstības konferencē pieņēma 182 valstis.
Tajā ietverti konkrēti attīstības un vides politikas ieteikumi 21. gadsimtam.
Līdz ar 2015. gadā ANO pieņemto 2030. gada programmu, 21. programmas mērķi tika pilnveidoti, ņemot vērā pieaugošās globālās
problēmas, un tagad tie ir vienlīdz piemērojami visām valstīm.
Programmas 2030. gadam 17 pamatpunktu oficiālais mērķis ir novērst situācijas pasliktināšanos valstīs un
uzlabot pasauli, pamatojoties uz ilgtspējības principu.
2015. gada ANO Ģenerālās asamblejas rezolūcijā teikts: "Mēs esam apņēmības pilni atbrīvot cilvēci no nabadzības un
trūkuma tirānijas un dziedināt un aizsargāt mūsu planētu.
Mēs esam apņēmības pilni veikt drosmīgus un pārveidojošus pasākumus, kas ir steidzami nepieciešami,
lai pasaule virzītos uz ilgtspējību un noturību.
Mēs apsolām, ka šajā ceļojumā, ko šodien uzsākam kopā, nevienu neatstāsim novārtā."
Tomēr, rūpīgāk izpētot politiskās programmas, atklājas, ka tās konsekventi tiecas sasniegt pavisam citus mērķus
nekā tie, kas virspusēji tiek pasniegti iedzīvotājiem.
Ņemot vērā šo maldināšanas aspektu, Kla.TV pievērsās 12 no 17 Programmas 2030 galvenajiem punktiem un "iztulkoja"
tos, lai skatītāji visā pasaulē varētu salīdzināt, ko pozitīvi formulētie mērķi patiesībā nozīmē praksē:
1. mērķis: Visur izskaust nabadzību visās tās izpausmēs.
 Tā vietā var novērot, ka veselas tautas tiek padarītas atkarīgas no valsts subsīdijām, kā rezultātā
sabiedrība pakāpeniski tiek virzīta uz sociālistisku sistēmu.
Ar Starptautiskā Valūtas fonda (SVF) starpniecību valstis nonāk parādu slazdos, no kuriem tās nekad nevar izkļūt.
2. mērķis: izskaust badu, panākt pārtikas nodrošinājumu un uzlabotu uzturu un veicināt ilgtspējīgu lauksaimniecību.
 Tomēr var novērot, ka dabiskā, mazā lauksaimniecība tiek iznīcināta, bet tajā pašā laikā starptautiskās korporācijas
arvien vairāk kontrolē pārtikas ražošanu pasaulē, izmantojot rūpniecisko lauksaimniecību, gēnu inženieriju un agroķīmiju.
3. mērķis: Nodrošināt veselīgu dzīvi un veicināt labklājību visiem visos vecumos.
 Tomēr var novērot, ka obligātā vakcinācija tiek ieviesta visur un dabiskās ārstniecības metodes tiek apspiestas vai vajātas.
Rezultātā cilvēkus arvien vairāk dominē farmācijas rūpniecība, kuras produkti acīmredzami
padara iedzīvotājus slimākus, pat samazina to skaitu.
4. mērķis: Nodrošināt iekļaujošu, taisnīgu un kvalitatīvu izglītību un veicināt mūžizglītības iespējas visiem.
 Tā vietā jāatzīmē, ka izglītības līmenis visā pasaulē samazinās, jo īpaši saistībā ar Agenda 21 un 2030. gadam.
Ar izglītības standartu un izglītības palīdzību, kas vērsta uz "vienotu kodolu", jau no mazotnes tiek
manipulēts ar iedzīvotājiem, lai cilvēki kļūtu nekritiski, visu pieņemtu un paliktu pasīvi.
5. mērķis: Ar dzimumu līdztiesības palīdzību dot iespēju visām sievietēm un meitenēm
sasniegt vienlīdzīgas iespējas un pašnoteikšanos.
 Tā vietā ir jāatzīmē, ka tiek likvidēta dabiskā, tradicionālā ģimene un dzīvesveids, sievietes tiek
izmantotas kā lēts darbaspēks un bērnus audzina valsts.
 Arī mēs jau gadu desmitiem tuvojamies mērķim izveidot bezdzimuma sabiedrību.
Kamēr tiek popularizēts feminisms, visas vīriešu īpašības tiek apspiestas.
 Transseksuālisma ideoloģijas popularizēšana ir krasi palielinājusi dzimuma maiņas gadījumu skaitu
jauniešu vidū, kas galu galā nozīmē, ka reproduktīvo funkciju var kontrolēt arī valsts.
6. mērķis: Nodrošināt ūdens un sanitārijas pieejamību un ilgtspējīgu apsaimniekošanu visiem
 Tomēr jāatzīmē, ka 90 % pasaules ūdens tiek patērēti izejvielu rūpniecībā, kurā dominē starptautiskas korporācijas, un tajā pašā
laikā visā pasaulē tiek veicināta ūdensapgādes privatizācija.
Mūsdienās pasaules ūdens tirgos dominē vairākas starptautiskas korporācijas, kas arvien vairāk pārvērš ūdeni
par luksusa preci un vienlaikus neļauj iedzīvotājiem kļūt pašpietiekamiem un neatkarīgiem.
7. mērķis: Nodrošināt visiem piekļuvi pieejamai, uzticamai, ilgtspējīgai un modernai enerģijai par pieņemamu cenu.
 Tomēr fakts ir tāds, ka, piemēram, Vācijā atjaunojamo energoresursu izmantošanas paplašināšana ievērojami paaugstina
elektroenerģijas cenas, un par to jāmaksā tieši patērētājiem.
8. mērķis: Veicināt ilgtspējīgu, iekļaujošu un ilgtspējīgu ekonomisko izaugsmi, pilnīgu un produktīvu
nodarbinātību un pienācīgas kvalitātes nodarbinātību visiem.
 Tomēr var novērot, ka globalizācijas rezultātā starptautiskās korporācijas arvien vairāk diktē darba
apstākļus, nežēlīgi ekspluatē cilvēkus un vienlaikus masveidā pārņem vai iznīcina mazākus uzņēmumus.
Piemēram, tikai piecas lielākās interneta grupas pēdējo desmit gadu laikā ir iegādājušās
436 uzņēmumus 131 miljarda ASV dolāru vērtībā.
Rezultātā galu galā paliks tikai daži uzņēmumi.
9. mērķis: Izveidot noturīgu infrastruktūru, veicināt iekļaujošu un ilgtspējīgu industrializāciju un sekmēt inovāciju.
 Tomēr jāatzīmē, ka daudzās valstīs notiek deindustrializācija, kas dažviet izraisa ievērojamu bezdarba pieaugumu.
Tajā pašā laikā daudzas valstis tika ievilinātas pārmērīgās parādsaistībās, t.i.,
parādu slazdā, ar "subsidētiem" aizdevumiem.
Rezultātā tiek izpārdoti vietējie resursi, infrastruktūra un darbaspēks.
10. mērķis: mazināt nevienlīdzību starp valstīm.
 Savā pētījumā ekonomists Valentīns Langs (Valentin Lang) izpētīja globalizācijas sekas 147 valstīs laikā no 1970.
līdz 2014. gadam un nonāca pie šādiem atturīgiem secinājumiem:
Lai gan ienākumu atšķirības starp valstīm samazinās, ienākumu atšķirības iedzīvotāju vidū palielinās.
Lai gan ir palielinājušies augstāko slāņu iedzīvotāju ienākumi, vienkāršie iedzīvotāji ir lielākie zaudētāji.
Starptautiskās korporācijas, kas ir galvenie globalizācijas labuma guvēji, nereti viņus iegrūž nabadzībā, badā un bezcerīgumā.
Šīs korporācijas nežēlīgi ekspluatē valstis un to iedzīvotājus, un tā rezultātā
nevienlīdzība palielinās, nevis samazinās, kā solīts.
11. mērķis: padarīt pilsētas un apkaimes iekļaujošas, drošas, noturīgas un ilgtspējīgas.
 Bet tā vietā drošības vārdā tiek veicināta totāla iedzīvotāju uzraudzība.
Piemēram, aizvien vairāk valstu izmanto sejas atpazīšanas tehnoloģiju uzraudzībai.
Publiskās vietās pilsētās cilvēku sejas tiek automātiski skenētas un apstrādātas ar algoritmu.
Turklāt stingriem ieroču likumiem būtu jānodrošina lielāka drošība.
Tomēr patiesībā ieroču aizliegumi nenobruņo nevienu noziedznieku, bet gan likumpaklausīgus pilsoņus, kas
novērš tautas sacelšanos un garantē tikai oligarhu drošību.
12. mērķis: Nodrošināt ilgtspējīgus patēriņa un ražošanas modeļus
 Tā vietā, uzliekot soda nodokļus, cilvēki ir spiesti atteikties no pārbaudītām tehnoloģijām.
Piemēram, sakarā ar CO2 nodokli fosilā kurināmā patēriņam Vācijā tiek demontētas jaunas ogļu spēkstacijas, un to
ekspluatācija tiek turpināta citās valstīs. Līdzīga situācija ir ar dīzeļdzinēja transportlīdzekļiem.
 Turklāt gan Vācijā, gan visās citās pasaules valstīs "Lielās atiestatīšanas" vārdā soli pa solim tiek
gatavota sociālā kredīta sistēma pēc Ķīnas parauga.
Tā rezultātā ikvienam, kurš nerīkojas saskaņā ar valdības prasībām, var tikt stingri ierobežotas brīvības un pamattiesības,
tostarp iespēja nodrošināt iztiku, t. i., iegādāties pārtiku.
Tik daudz par iespējamo uzlabojumu izmeklēšanu.
Secinājums: Ja tagad salīdzinām daudzos izvirzītos un skaisti formulētos mērķus ar faktisko attīstību, tad
saprotam, ka, kā mēdz teikt, runa ir par nepareizu marķēšanu.
Interesanti, ka Programmai 2030 ir izmantots tas pats simbols, kas WEF plānotajai "Lielajai pārkārtošanai".
Tomēr no tādas pašpasludinātas elites kā Pasaules ekonomikas forums nevar gaidīt uzlabojumus šajā globālajā situācijā.
Gluži pretēji, viņu Jaunā pasaules kārtība nav nekas cits kā dažu finanšu oligarhu pašlabuma gūšana uz plašas sabiedrības rēķina.
Tāpēc mums vienkārši ir vajadzīga jauna, apzināta pasaules vadība, kurai jānāk no tautas.
Tāpēc jebkurš vēlamais situācijas uzlabošanās pasākums pasaulē ir labi informētu iedzīvotāju kopīgs uzdevums,
kuriem jābūt gataviem uzņemties arī personīgu atbildību.