Agenda 21 er et handlingsprogram fra FN som ble vedtatt av 182 land på konferansen om
miljø og utvikling i Rio de Janeiro i 1992.
Den inneholder konkrete anbefalinger for utvikling og miljøpolitikk i det 21. århundret.
Med 2030-agendaen, som ble vedtatt av FN i 2015, ble målene i Agenda 21 videreutviklet i tråd med de voksende globale
utfordringene og gjelder nå i like stor grad for alle land.
Det offisielle målet med de 17 hovedpunktene i 2030-agendaen er å motvirke en forverring av situasjonen i
landene og å forbedre verden under premisset om bærekraft.
Resolusjonen fra FNs generalforsamling i 2015 lyder: "Vi er fast bestemt på å frigjøre menneskeheten fra fattigdommens
og nødens tyranni og på å helbrede og beskytte planeten vår.
Vi er fast bestemt på å ta de modige og transformative skrittene som er helt nødvendige for å sette
verden på veien mot bærekraft og motstandskraft.
Vi lover å ikke etterlate noen på denne reisen vi legger ut på sammen i dag."
En nærmere undersøkelse av de politiske programmene viser imidlertid at de gjennomgående forfølger helt andre
mål enn de som på overflaten presenteres for befolkningen.
Med dette aspektet av bedrag i bakhodet har Kla.TV sett nærmere på 12 av de 17 hovedpunktene i 2030-agendaen og
"oversatt" dem slik at seere over hele verden kan sammenligne hva de positivt formulerte målene faktisk betyr i praksis:
Mål 1: Utrydde alle former for fattigdom overalt.
 I stedet kan man observere at hele befolkninger gjøres avhengige av statlige subsidier, noe som fører til at
samfunnet gradvis styres i retning av et sosialistisk system.
Gjennom Det internasjonale pengefondet (IMF) havner nasjoner i gjeldsfeller som de aldri kan komme seg ut av.
Mål 2: Utrydde sult, oppnå matsikkerhet og bedre ernæring og fremme bærekraftig landbruk.
 Vi kan imidlertid konstatere at det naturlige, småskala landbruket ødelegges, samtidig som multinasjonale selskaper i
økende grad kontrollerer den globale matproduksjonen gjennom industrielt landbruk, genteknologi og landbrukskjemikalier.
Mål 3: Sikre sunne liv og fremme trivsel for alle i alle aldre.
 Vi kan imidlertid konstatere at det innføres obligatorisk vaksinasjon over hele linjen, og at
naturlige helbredelsesmetoder undertrykkes eller forfølges.
Resultatet er at folk i stadig større grad domineres av legemiddelindustrien, hvis produkter beviselig
gjør befolkningen sykere og til og med reduserer den.
Mål 4: Sikre inkluderende, rettferdig og god utdanning og fremme muligheter for livslang læring for alle.
 I stedet må vi konstatere at utdanningsnivået synker på verdensbasis, særlig som følge av Agenda 21 og 2030.
Ved hjelp av utdanningsstandarder og utdanning mot en "felles kjerne" manipuleres befolkningen fra tidlig
alder slik at folk blir ukritiske, aksepterer alt og forblir passive som et resultat.
Mål 5: Gjennom likestilling gi alle kvinner og jenter mulighet til å oppnå like muligheter og selvbestemmelse.
 I stedet må man konstatere at naturlige, tradisjonelle familie- og samlivsformer oppløses, kvinner brukes
som billig arbeidskraft og barn oppfostres av staten.
 Vi har også nærmet oss målet om et kjønnsløst samfunn i flere tiår.
Samtidig som feminismen fremmes, undertrykkes alle mannlige egenskaper.
 Fremme av transkjønnet ideologi har drastisk økt antallet kjønnsbytter blant unge mennesker, noe som i siste
instans betyr at også reproduksjonen kan kontrolleres av staten.
Mål 6: Sikre tilgang til og bærekraftig forvaltning av vann og sanitære forhold for alle
 Det må imidlertid bemerkes at 90 % av verdens vannforbruk går til råvareindustrien, som domineres av
multinasjonale selskaper, samtidig som privatiseringen av vannforsyningen drives fremover over hele verden.
I dag dominerer en rekke multinasjonale selskaper de globale vannmarkedene, noe som i økende grad gjør
vann til en luksusvare og samtidig hindrer befolkningen i å bli selvforsynt og uavhengig.
Mål 7: Sikre tilgang til pålitelig, bærekraftig og moderne energi til en overkommelig pris for alle.
 Faktum er imidlertid at utbyggingen av fornybar energi i for eksempel Tyskland driver strømprisene kraftig i været, og
det er særlig forbrukerne som blir bedt om å betale for dette.
Mål 8: Fremme vedvarende, inkluderende og bærekraftig økonomisk vekst, full og produktiv
sysselsetting og anstendig arbeid for alle.
 Vi kan imidlertid konstatere at globaliseringen har ført til at internasjonale selskaper i stadig større grad dikterer
arbeidsforholdene, utnytter folk hensynsløst og samtidig overtar eller ødelegger mindre selskaper i stor skala.
For eksempel har de fem største internettkonsernene alene kjøpt opp 436 selskaper til en verdi av
131 milliarder dollar i løpet av de siste ti årene.
Resultatet er at bare en håndfull selskaper til slutt vil bli værende igjen.
Mål 9: Bygge robust infrastruktur, fremme inkluderende og bærekraftig industrialisering og fremme innovasjon.
 Det må imidlertid bemerkes at det foregår en avindustrialisering i mange land, noe som fører til at
arbeidsledigheten i enkelte tilfeller stiger betydelig.
Samtidig ble mange land lokket inn i overgjeld, det vil si en gjeldsfelle, av "subsidierte" lån.
Resultatet er salg av innenlandske ressurser, infrastruktur og arbeidskraft.
Mål 10: Redusere ulikhet mellom land.
 I en studie har økonomen Valentin Lang undersøkt konsekvensene av globaliseringen i 147 land mellom 1970 og
2014 og kommet frem til følgende tankevekkende konklusjon:
Selv om inntektsforskjellene mellom land blir mindre, øker inntektsforskjellene innad i befolkningen.
Mens inntektene til overklassen har økt, er det vanlige folk som er de store taperne.
De blir ofte kastet ut i fattigdom, sult og mangel på fremtidsutsikter av internasjonale
selskaper, som er de som tjener mest på globaliseringen.
Disse selskapene utnytter land og deres befolkninger på en hensynsløs måte, noe som fører til
økt ulikhet i stedet for den lovede reduksjonen.
Mål 11: Gjøre byer og nabolag inkluderende, trygge, motstandsdyktige og bærekraftige.
 Men i stedet fremmer man en total overvåkning av befolkningen i sikkerhetens navn.
Stadig flere land bruker for eksempel ansiktsgjenkjenningsteknologi til overvåking.
På offentlige steder i byer blir folks ansikter automatisk skannet og behandlet av en algoritme.
I tillegg skal strenge våpenlover sørge for økt sikkerhet.
I virkeligheten avvæpner imidlertid ikke våpenforbud en eneste kriminell, men snarere lovlydige borgere, noe som forhindrer
folkelige opprør og bare garanterer oligarkenes sikkerhet.
Mål 12: Sikre bærekraftige forbruks- og produksjonsmønstre
 I stedet tvinges folk til å forlate velprøvd teknologi ved å ilegge straffeskatt.
På grunn av CO2-avgiften på forbruket av fossilt brensel i Tyskland blir for eksempel nye kullkraftverk demontert og drevet
videre i andre land. Situasjonen er den samme med dieselbiler.
 I tillegg forberedes et sosialt kredittsystem etter kinesisk modell trinn for trinn i navnet "Great Reset",
både i Tyskland og i alle andre land rundt om i verden.
Resultatet er at alle som ikke oppfører seg i samsvar med myndighetene, kan få sine friheter og grunnleggende
rettigheter kraftig innskrenket, inkludert muligheten til å sikre sitt levebrød, det vil si å kjøpe mat.
Så mye for etterforskningen av de påståtte forbedringene.
Konklusjon: Hvis vi nå sammenligner de mange ambisiøse og vakkert formulerte målene med den faktiske utviklingen,
innser vi at dette er - som det heter - en merkesvindel.
Interessant nok brukes det samme symbolet for 2030-agendaen som for "Great Reset", som er planlagt av WEF.
Men man kan ikke forvente noen forbedring av denne globale situasjonen fra en selvoppnevnt elite som World Economic Forum.
Tvert imot, deres nye verdensorden er ikke noe annet enn noen få finansoligarker som
beriker seg selv på bekostning av allmennheten.
Derfor trenger vi rett og slett et nytt, allbevisst verdensherredømme som må komme fra folket.
En ønsket forbedring av verdenssituasjonen er derfor en felles oppgave for en velinformert befolkning,
som også må være villig til å ta et personlig ansvar.