Agenda 21 är ett handlingsprogram från FN som antogs av 182 länder vid konferensen om miljö och utveckling i Rio de Janeiro 1992.
Den innehåller specifika rekommendationer för utveckling och miljöpolitik för det 21:a århundradet.
Med Agenda 2030, som antogs av FN 2015, har målen i Agenda 21 vidareutvecklats i linje med de växande
globala utmaningarna och gäller nu lika för alla länder.
Det officiella syftet med de 17 huvudpunkterna i Agenda 2030 är att motverka en försämring av situationen i länder och
att förbättra världen under förutsättningen av hållbarhet.
Resolutionen från FN:s generalförsamling 2015 lyder: "Vi är fast beslutna att befria mänskligheten från fattigdomens
och saknadens tyranni och att läka och skydda vår planet.
Vi är fast beslutna att ta de djärva och omvälvande steg som är absolut nödvändiga för att världen ska
kunna ta steget mot hållbarhet och motståndskraft.
Vi lovar att inte lämna någon bakom oss på den resa som vi tillsammans ger oss ut på idag."
En närmare granskning av de politiska programmen visar dock att de genomgående strävar efter helt andra
mål än de som ytligt presenteras för befolkningen.
Med denna aspekt av bedrägeri i åtanke tittade Kla.TV närmare på 12 av de 17 viktigaste punkterna i Agenda 2030 och
"översatte" dem så att tittare runt om i världen kan jämföra vad de positivt formulerade målen faktiskt innebär i praktiken:
Mål 1: Utrota fattigdom i alla dess former överallt.
 I stället kan man konstatera att hela befolkningar görs beroende av statliga bidrag, vilket leder till att
samhället gradvis styrs mot ett socialistiskt system.
Genom Internationella valutafonden (IMF) hamnar länder i skuldfällor som de aldrig kan ta sig ur.
Mål 2: Avskaffa hunger, uppnå tryggad livsmedelsförsörjning och förbättrad nutrition samt främja ett hållbart jordbruk.
 Det kan dock konstateras att det naturliga, småskaliga jordbruket håller på att förstöras, samtidigt som multinationella
företag i allt högre grad kontrollerar den globala livsmedelsproduktionen genom
industriellt jordbruk, genteknik och jordbrukskemikalier.
Mål 3: Säkerställa hälsosamma liv och främja välbefinnande för alla i alla åldrar.
 Det kan dock konstateras att tvångsvaccinering införs överallt och att naturläkemetoder undertrycks eller förföljs.
Som ett resultat av detta domineras människor alltmer av läkemedelsindustrin, vars produkter bevisligen
gör befolkningen sjukare, till och med minskar den.
Mål 4: Säkerställa en inkluderande och rättvis utbildning av god kvalitet och främja möjligheter till livslångt lärande för alla.
 I stället måste man konstatera att utbildningsnivån sjunker i hela världen, inte minst som en följd av Agenda 21 och 2030.
Med hjälp av utbildningsstandarder och utbildning mot en "gemensam kärna" manipuleras befolkningen från
tidig ålder så att människor blir okritiska, accepterar allt och förblir passiva som ett resultat.
Mål 5: Genom jämställdhet ge alla kvinnor och flickor möjlighet att uppnå lika möjligheter och självbestämmande.
 I stället måste man konstatera att naturliga, traditionella familje- och boendeformer upplöses, kvinnor
används som billig arbetskraft och barn uppfostras av staten.
 Vi har också närmat oss målet om ett könlöst samhälle i årtionden.
Samtidigt som feminismen främjas undertrycks alla manliga egenskaper.
 Främjandet av transgenderideologi har drastiskt ökat antalet könsbyten bland ungdomar, vilket i slutändan
innebär att reproduktionen också kan kontrolleras av staten.
Mål 6: Säkerställa tillgång till och hållbar förvaltning av vatten och sanitet för alla
 Det måste dock påpekas att 90% av världens vatten förbrukas av råvaruindustrin, som domineras av
multinationella företag, samtidigt som privatiseringen av vattenförsörjningen drivs framåt över hela världen.
I dag dominerar ett antal multinationella företag de globala vattenmarknaderna, vilket i allt högre grad gör
vatten till en lyxvara och samtidigt hindrar befolkningen från att bli självförsörjande och oberoende.
Mål 7: Säkerställa tillgång till prisvärd, tillförlitlig, hållbar och modern energi för alla.
 Faktum är dock att utbyggnaden av förnybar energi i till exempel Tyskland driver upp elpriserna kraftigt och att
det framför allt är konsumenterna som får betala för detta.
Mål 8: Främja varaktig, inkluderande och hållbar ekonomisk tillväxt, full och produktiv
sysselsättning och anständiga arbetsvillkor för alla.
 Man kan dock konstatera att globaliseringen har lett till att internationella företag i allt högre grad dikterar
arbetsvillkoren, hänsynslöst exploaterar människor och samtidigt i stor skala tar över eller förstör mindre företag.
Exempelvis har de fem största internetkoncernerna ensamma förvärvat 436 företag till ett värde
av 131 miljarder USD under de senaste tio åren.
Som ett resultat av detta kommer endast en handfull företag att finnas kvar i slutändan.
Mål 9: Bygga motståndskraftig infrastruktur, främja inkluderande och hållbar industrialisering och främja innovation.
 Det måste dock noteras att det pågår en avindustrialisering i många länder, vilket i vissa
fall leder till att arbetslösheten stiger kraftigt.
Samtidigt lurades många länder in i överskuldsättning, dvs. en skuldfälla, genom "subventionerade" lån.
Resultatet är utförsäljning av inhemska resurser, infrastruktur och arbetskraft.
Mål 10: Minska ojämlikheten mellan länder.
 Ekonomen Valentin Lang har i en studie undersökt globaliseringens konsekvenser i 147 länder mellan 1970 och
2014 och kommit fram till följande nedslående slutsats:
Även om inkomstskillnaderna mellan länder minskar, ökar inkomstskillnaderna inom befolkningen.
Medan inkomsterna för den högavlönade överklassen har ökat är det vanligt folk som är de stora förlorarna.
De kastas ofta in i fattigdom, hunger och brist på framtidsutsikter av internationella företag,
som är globaliseringens främsta förmånstagare.
Dessa företag utnyttjar hänsynslöst länder och deras befolkningar, vilket leder till ökad
ojämlikhet i stället för den utlovade minskningen.
Mål 11: Städer och stadsdelar ska vara inkluderande, säkra, motståndskraftiga och hållbara.
 Men i stället förespråkas en total övervakning av befolkningen i säkerhetens namn.
Till exempel använder allt fler länder ansiktsigenkänningsteknik för övervakning.
På offentliga platser i städer skannas människors ansikten automatiskt och bearbetas av en algoritm.
Dessutom bör strikta vapenlagar garantera ökad säkerhet.
I verkligheten avväpnar dock vapenförbud inte en enda brottsling, utan snarare laglydiga medborgare, vilket förhindrar
folkliga uppror och endast garanterar oligarkernas säkerhet.
Mål 12: Säkerställa hållbara konsumtions- och produktionsmönster
 Genom att ta ut straffskatter tvingas människor i stället att överge beprövad teknik.
Till exempel, på grund av CO2-skatten på konsumtion av fossila bränslen i Tyskland, monteras nya
kolkraftverk ned och fortsätter att drivas i andra länder. Situationen är liknande med dieselfordon.
 Dessutom förbereds steg för steg ett socialt kreditsystem enligt kinesisk modell under namnet "Great Reset",
både i Tyskland och i alla andra länder runt om i världen.
Följden blir att alla som inte uppför sig i enlighet med regeringen kan få sina friheter och grundläggande
rättigheter kraftigt inskränkta, inklusive möjligheten att trygga sin försörjning, dvs. att köpa mat.
Så mycket för undersökningen av de påstådda förbättringarna.
Slutsats: Om vi nu jämför de många eftersträvade och vackert formulerade målen med den faktiska utvecklingen inser vi
att detta är - som man brukar säga - ett märkningsbedrägeri.
Intressant nog används samma symbol för Agenda 2030 som för den "stora omställningen" som WEF planerar.
Någon förbättring av denna globala situation kan dock inte förväntas från en självutnämnd elit som World Economic Forum.
Tvärtom är deras nya världsordning inget annat än ett fåtal finansoligarker som berikar sig själva på allmänhetens bekostnad.
Det är därför vi helt enkelt behöver ett nytt, alltigenom medvetet världsledarskap som måste växa fram ur folket.
En önskvärd förbättring av världssituationen är därför en gemensam uppgift för en välinformerad befolkning,
som också måste vara beredd att ta ett personligt ansvar.