Бежични пренос података преко WLAN-а ради на фреквенцијама од 2,4 и 5 гигахерца.
Кратки импулси, регистровани на 10 херца, убацују се у ову микроталасну радио-трансмисију.
Проф. др Лебрехт фон Клицинг је открио да управо ти импулси могу изазвати интензивне поремећаје у телесним процесима.
Честом употребом тело може чак развити и стрес меморију, слично томе како бол током дужег периода времена формира меморију бола.
Ова меморија стреса може довести до хроничне електрохиперсензитивности, оксидативног стреса и других симптома.
Иако се у медицинској области води строга брига да пацијенти са болом не развију парализујуће сећање на бол, развој ништа мање
мучног сећања на стрес услед коришћења Wi-Fi-ја није спречен.
Напротив, чак се и школе опремају Wi-Fi-јем, иако постоји права алтернатива у виду жичане локалне мреже.
Међутим, непоправљива штета представља посебну бригу код деце јер су они још у расту.
Некако, чини се да је то у складу са актуелним духом времена и општом медијском политиком да готово искључиво чујемо мишљења
стручњака које су купиле велике корпорације, док се независни стручњаци који имају
јавно здравље на уму готово потпуно игноришу.
Међутим, како би се избегла трагична штета, неопходно је без пристрасности слушати сва стручна мишљења.