Obligātā vakcinācija - kā vēsture atkārtojas
Vai jūs zināt, ka cīņa pret obligāto vakcināciju nav jauna parādība?
Tāpat kā pirms vairāk nekā 100 gadiem visā pasaulē tika mēģināts
ieviest obligātu vakcināciju pret bakām,
jau tolaik pastāvēja labi organizēta pretošanās kustība.
Inženieris un vakcinācijas kritiķis Hugo Vegeneris savā 1912.
gada grāmatā "Impf-Friedhof" dokumentē vairāk nekā 36 000 vakcinācijas
traumu, pamatojoties uz atsevišķiem gadījumiem.
Grāmatā dokumentēti šādi fakti:
Vakcinācijas veicēji, iestādes un valdības ir
centušās noliegt, noliegt un demonizēt acīmredzamo
vakcīnu kaitējumu, kas ir sekas,
ar nekaunību, kas pārsniedz visas pieļaujamās robežas.
Dr. med.
Savukārt Selcs no Bādenbādenes rakstīja par šādu gadījumu:
"Ja piecus mēnešus vecam, iepriekš veselam bērnam nākamajā dienā
pēc vakcinācijas sākas paaugstināta temperatūra, ja medicīniski tiek diagnosticēts bronhīts, meningīts
un limfadenīts un ja 4 dienu laikā iestājas nāve sirds paralīzes
dēļ, tad tas ir tik acīmredzams vakcīnas kaitējums,
ka nepieciešama gandrīz noziedzīga drosme, lai gribētu
noliegt šo cēloņsakarību.
" Līdzīgu viedokli pauda arī vairāki citi ārsti no Vācijas dienvidiem.
Statistika tika viltojama, lai pierādītu, ka vakcinētiem
cilvēkiem vakcinācija bija vieglāka un izraisīja
mazāk nāves gadījumu nekā nevakcinētiem.
Ārsti nejutās atbildīgi par savu rīcību.
Vakcinācijas veicēji un veselības iestādes mazināja vakcinācijas sekas.
Piemēram, kāda militārā ārsta ziņojumā par cilvēkiem,
kuri saslima pēc vakcinācijas, tika ziņots, ka viņi ir "saslimuši ar
bakām", lai gan acīmredzot runa bija par vakcinācijas blaknēm.
Jau 18. gadsimtā bija zināms, ka vakcinācija nav atļauta bakas laikā, kā
to var izlasīt Ķelnes karaliskās valdības oficiālajā vēstnesī.
Tomēr 1849. gadā, kad ap 1849. gadu sākās bakas, aicinājums vakcinēties bija vēl spēcīgāks.
Itālijā gandrīz neviens nebija imunizēts, taču tieši
tur tika reģistrēts visvairāk bakas uzliesmojumu.
Grāmatā autore apraksta, kā higiēna un tīrība, laba ventilācija, tīrs apģērbs un pilnvērtīgs
augu valsts uzturs pasargā no jebkuras slimības.
Par to liecina Prūsijas armijas atbrīvošanās no bakām, ko galvenokārt
noteica paaugstināta tīrība, pateicoties paaugstinātai tīrībai ar mazgāšanās un mainīgām
dušām, kā arī labākai ventilācijai apkalpes dzīvojamās un guļamtelpās.
Vecāki jautāja, kāpēc viņiem vajadzētu pakļaut savus bērnus vakcinācijas riskam,
ja viņi tik un tā mirst epidēmijas laikā?
1870.-1872. gada lielās bakas epidēmijas laikā Vācijā vakcinēja 96 procentus upuru.
Tomēr 1874. gadā tika pieņemts Imperiālais vakcinācijas likums.
Lai gan sākotnēji likumā nebija paredzēta piespiešana, tomēr piespiešana tika izmantota.
Vegeners raksta par likumu ikdienas sagrozīšanu, dogmu
uzspiešanu un patiesību uzspiešanu ar policijas spēku.
Varēja redzēt, kā cilvēki, bez tiesībām un bez aizsardzības, ir valsts žēlastības varā.
Nebija vairāk taisnības.
Cilvēki jau toreiz jautāja: Kur ir tiesību zinātnieki, tiesneši un juristi?
Tā kā arvien vairāk kļuva zināms par vakcīnu neefektivitāti un bīstamību,
visā pasaulē pieauga sabiedrības protesti.
Viens no lielākajiem gadsimta notikumiem beidzot notika 1885. gadā
Anglijas rūpnieciskajā pilsētā Lesterā.
Tur cilvēki ir parādījuši,
kā iespējams pretoties tirāniskas valdības uzstājībai uz obligātu vakcināciju.
Ar nevardarbīgu protestu un pilsoniskās nepakļaušanās kampaņu
viņiem izdevās panākt, ka vakcinācijas likumi praktiski zaudēja spēku.
Lesteras valdība tika nomainīta, un obligātā vakcinācija tika atcelta.
Ņemot vērā draudus, ka 2022. gada rudenī tiks ieviesta vispārēja prasība vakcinēties pret koronavīrusu, rodas jautājums, vai cilvēce būs gatava mācīties no vēstures?