Målmedveten förstörelse av lantbruket?
1960 fanns det cirka 1,5 miljoner
lantbruksgårdar i Tyskland,
medan det i dag bara finns cirka 263 000.
Enligt en studie från DZ-Bank
(Deutsche Zentral-Genossenschaftsbank)
kan det till 2040 minska till 100 000 gårdar,
som då skulle vara företagsledda för att
skapa en tillräcklig ekonomisk lönsamhet.
Detta innebär att det småskaliga lantbruket
kommer att ersättas av industrialiserade lantbruk.
Lantbrukarna försöker uppmärksamma sin
desperata situation med många protestaktioner.
De fruktar en agenda som syftar till att
förstöra och medvetet tvinga bönderna
att ge upp familjelantbruket.
I dag tar vi oss en till på detta påstående
och belyser några av orsakerna till bondedöden.
Hyckleriet kring gårdsdöden
Det är inte alls förvånansvärd att
flera tusen gårdar i Tyskland läggs ner varje år.
Detta beror bland annat på låga inkomster
och samtidigt stigande kostnader.
Detta har redan lett till att hälften
av lantbruken drivs som sidoverksamhet,
eftersom inkomsterna från lantbruken
helt enkelt inte längre räcker till.
Det obegripliga i detta är,
att medierna och politikerna beklagar sig
över att lantbruken likvideras, men samtidigt
stöder en politik som orsakar just detta.
Lantbrukarna åläggs allt fler regler och krav,
vilket drabbar små familjelantbruk särskilt hårt.
Enbart den nya gödselförordningen t.ex.,
kommer förmodligen att tvinga tusentals gårdar
att lägga ner eftersom de inte längre
kommer att kunna ge samma avkastning
med samma investeringar.
I slutändan är de små lantbruken förstörda
av politiken, vilket innebär att alla
politikers vackra ord om att bevara den
inhemska lantbruket bara är hyckleri.
Gödselmedelsförordningen - ett slag mot lantbruket
I mars 2020 antogs den nya
gödselmedelsförordningen (DüV-20)
mot hårt motstånd från jordbrukarna.
Det är en av de mest omfattande nedskärningarna
för det tyska lantbruket, eftersom
gödselmängderna nu måste minskas med 20%
i områden med nitratförorenat grundvatten.
Detta leder till en betydande inkomstförlust
eftersom skördens kvalitet och mängd minskar.
Lantbrukarnas motstånd riktar sig dock inte
generellt mot den nya förordningen,
utan mot dess tvivelaktiga ursprung.
I åratal hade det tyska federala miljöministeriet
endast rapporterat de mätpunkter som hade
de högsta nitratvärdena till EU,
vilket gjorde det möjligt för EU-kommissionen
att framgångsrikt stämma Tyskland inför
Europeiska unionens domstol (CURIA)
och tvinga fram det nya (DüV-20).
Dessutom fann experterna att t.ex.
i delstaterna Mecklenburg-Vorpommern,
Sachsen och Niedersachsen uppfyllde mer än
50 % av grundvattenövervakningsplatserna
inte de rättsliga kraven och i vissa fall
var det till och med avfallsanläggningar
som var ansvariga för de höga nitratnivåerna.
Med hjälp av tvivelaktiga uppgifter
har man skapat en dramatisk situation
som inte existerar på detta sätt.
I stället för att vidta åtgärder
där det verkligen var nödvändigt,
stämplades hela lantbrukssektorn som
miljöförstörare och skadades massivt.
Med avsikt?
Orealistisk klimatskyddspolitik hotar lantbrukarna
EU-kommissionen kräver i sitt "55%-paketet"
att lantbruket ska bli klimatneutralt senast 2035.
Dr Holger Hennies, ordförande av
lantbruksförbundet i delstaten Niedersachsen,
avvisar dock detta krav som oseriöst.
Skälet är att det bara kan uppfyllas om
hundratusentals hektar brukad jord
skapad av dränerade hedmarker upphör
och hedmarken återställs senast 2035.
De senaste 300 årens kulturella landvinningar
skulle därmed förstöras inom 15 år.
En dödsdom för de drabbade regionerna
och lantbruket.
Situationen förvärras av det faktum att
endast koldioxidutsläppen från
det inhemska jordbruket ska regleras,
medan man helt bortser från de koldioxidutsläpp
som orsakas av import från utlandet.
Därför varnar ordföranden för det tyska
lantbruksförbundet, Joachim Rukwied,
för att de orealistiska och obalanserade
åtgärderna kommer att leda till en
ytterligare förflyttning av
livsmedelsproduktionen till utlandet,
vilket inte kommer att spara koldioxid,
utan bara förskjuta dess utsläpp.
Vad för en attityd till lantbrukarna har
de politiker som vill förvandla ett
område av delstatens Saarlands storlek
(ca. 250 000 hektar) till obeboeliga hedar?
Den europeiska gröna given
- en planerad ruin för småbruken?
Med den europeiska gröna given vill EU minska
utsläppen av växthusgaser med 55% till 2030.
Enligt en studie från EU-kommissionens
'The Joint Research Centre (JRC)'
kommer detta att leda till en tvåsiffrig
procentuell minskning av
lantbrukarnas livsmedelsavkastning.
Förutom en drastisk ökning av livsmedelspriserna
innebär detta att lantbrukarnas inkomster
kommer att sjunka kraftigt.
Professor Rainer Kühl,
jordbruksekonom från Gießen,
beräknar också att lantbrukarna kommer att
behöva investera 3,1 miljarder euro
för att anpassa sig till de
förändrade produktionsvillkoren.
För att kompensera lantbrukarna för
konsekvenserna av den europeiska gröna given
skulle staten behöva betala sammanlagt
mer än 5 miljarder euro per år till lantbrukarna,
enligt beräkningar från universitetet i Kiel.
Endast 1,1 miljarder euro är dock tillgängliga.
Detta innebär att den största bördan
läggs på lantbrukarna, vilket särskilt påverkar
de små familjelantbrukens existens.
Eftersom dessa småbruk, som t.ex. i Österrike,
oftast är pionjärer inom klimatskyddet
och förebilder för hela Europa,
förstör EU:s planerade åtgärder just de gårdar
där man skulle kunna lära sig hur klimatskydd
är möjligt i harmoni med lantbruket.
Kan det därför vara så att småbruken avsiktligt
ruineras under klimatskyddets täckmantel?
Kossorna är inte klimatdödare
Lantbruket sägs stå för mer än
13% av alla växthusgaser i Tyskland.
Nötkreatur, får och getter anses vara
den främsta källan till metangas,
som är 23 gånger mer skadlig
för klimatet än koldioxid.
P.g.a. detta, ökar kraven på politisk reglering
för att t.ex. decimera boskapsuppfödningen,
vilket skulle leda till att många
lantbrukare skulle bli ruinerade.
Forskare vid 'Oxford University' och
'University of California' har dock nu
omvärderat metanutsläppen från
boskapsuppfödning och tillbakavisat
den rådande uppfattningen att djuren
är ansvariga för klimatförändringarna.
Enligt detta är den metan som djuren utsöndrar
i ett naturligt kretslopp och bidrar inte
till den globala uppvärmningen om
djurpopulationerna förblir oförändrade.
Trots dessa viktiga slutsatser
finns det knappt någon rapportering om detta
i de ledande medierna, och politikerna
håller fast vid sina föråldrade åsikter.
Sådana ignoranta och oansvariga åtgärder
misskrediterar lantbruket ytterligare
och bidrar ännu mer till bondedöden.
Investerare tränger undan inhemskt lantbruk
Marken är den viktigaste
produktionsfaktorn för lantbrukarna.
Men priserna för att hyra eller köpa
jordbruksmark har stigit kraftigt under flera år,
vilket också ökat kostnaderna
för lantbruksproduktionen.
Enligt Andreas Tietz från
'Thünen-Institut für Ländliche Räume'
är en av de viktigaste orsakerna till den
enorma prisökningen att allt fler investerare
utanför jordbruket p.g.a. låga räntor
har upptäckt jordbruksmark
som en kapitalinvestering.
Resultatet är att var tredje gård i Östtyskland
redan 2017 var majoritetsägd av investerare,
som nu, beroende på delstat,
förvaltar mellan 19 % och 37 %
av jordbruksmarken i Östtyskland.
Investerarna betalar priser för jordbruksmark
som lantbruken inte kan konkurrera med
och berövar dem därmed sin försörjning.
Trots att lantbruksminister Julia Klöckner
beklagar denna utveckling har man hittills
inte gjort något annat än
att bara ge läpparnas bekännelse.
En viktig pelare i vårt samhälle,
det småskaliga jordbruket,
pressas alltså oåterkalleligt tillbaka
i stället för att man med all prioritet
försvarar dess utvecklingsutrymme och mångfald.
Kommer betesdjurhållningen offras åt vargen?
Den 17 september 2021 tändes varnings-
och solidaritetseldar över hela Europa,
följt av en stor demonstration
den 2 oktober 2021 i München.
Anledningen till denna åtgärd är att antalet
vargattacker i Tyskland ökar exponentiellt.
Enbart år 2020 föll omkring 4 000 nyttodjur
offer för upp till 2 000 vargar i Tyskland,
trots att uppfödarna för betesdjur
hade investerat omkring 9,5 miljoner euro
i åtgärder för att skydda herdarna.
Boskapsuppfödarna är förvånade över
att den federala byrån för naturskydd
anser att en population på upp till
10 000 vargar är möjlig i Tyskland,
vilket innebär slutet för betesdjurhållningen.
Beaktansvärt är att det inte visas
några som helst intressen för
boskapsuppfödarnas konsekvenser.
I miljöskyddets ögon är det uppenbart
att vargens välbefinnande betyder allt,
medan betesdjurens,
de tusentals boskapsuppfödarnas välbefinnande
och deras ovärderliga arbete för att bevara
vårt kulturlandskap inte betyder någonting alls.
Måste även människan falla offer för vargen
tills denna urspårning av miljöskyddet stoppas?
Den romerske statsmannen och filosofen
Marcus Tullius Cicero
myntade uttrycket "Cui Bono", som betyder:
"Den som tjänar på brottet har begått det".
Men vem tjänar på att ett yrke som utgjort
samhällets ryggrad i århundraden förstörs?
Finansexperten Ernst Wolff ger ett svar.
Han anser att medelklassen,
som inkluderar jordbrukare,
för närvarande avsiktligt förstörs i hela världen.
Småbruk drivs till ruinens brant eller
köps helt enkelt upp tills allt till slut
domineras av ett fåtal multinationella företag
med den finansiella eliten bakom dem.
Kan det därför vara så att den beskrivna
utvecklingen inte är en tillfällighet
utan syftar till att kontrollera de få
kvarvarande lantbruken och därmed i slutändan
få makt över livsmedelsproduktionen?
Om det är så, så berör bondedöden oss alla.
"Den andra sidan kan ha mer pengar,
mer egendom ... men deras makt
bygger enbart på en faktor:
Majoritetens okunnighet"
Ernst Wolff