Farmaceutski kartel: organizirani kriminal bez osude!
Corona kriza donijela je milijarde zarade farmaceutskoj industriji.
Međutim, ne samo da se nakon Corone pojavila kao zločinačka organizacija,
već Big Pharma do sada nikada nije stvarno odgovarala za počinjena kaznena djela.
U reportaži ZDF-a "Farmaceutski kartel - Kako se varaju pacijenti"
iz 2008. godine na Frontalu 21, detektiv Uwe Dolata objašnjava
da farmaceutska industrija još uvijek nije osuđena za korupciju ili podmićivanje
u komercijalnim transakcijama u Njemačkoj. Ništa što bi moglo djelovati kao odvraćanje,
"[...] farmaceutska industrija može u Njemačkoj raditi što god hoće!", kaže Dolata.
Program također kaže da lijekovi čine mrežu korupcije.
Mnogi liječnici i grupe za samopomoć daju se uvjeriti izdašnim mitom,
ali i prijetnjama korumpiranim agentima farmaceutskog marketinga.
Nisu bježali od štete na imovini, prijeteći telefonskim pozivima pa sve do izravnih praćenja.
U Njemačkoj bi se vodio kazneni postupak. Međutim, oni bi u vrlo malo slučajeva završili na sudu.
Farmaceutski menadžeri obično prolaze bez ikakvih šteta.
„Stručnjaci procjenjuju da farmaceutska industrija troši 10% svojih prihoda na istraživanje
i 40% na marketing.”
Medicinski novinar i pisac Hans Weiss objašnjava zašto, primjerice, pakiranje infuzije može stajati oko 680 eura,
a udio stvarne cijene djelatne tvari iznosi samo 1 euro.
Prema Weissu, ne postoji niti jedna druga industrija koja ostvaruje tako visoku dobit od 20 do 30% od prodaje.
U SAD-u su farmaceutske tvrtke već morale platiti milijarde izvan suda kao kazne oštećenima.
Očito si lako mogu priuštiti takve kazne za zaradu koju strpaju u džep.
Međutim, najgori od njihovih zločina je to što se na tržište stavljaju droge
koje štete ljudima do smrti.
Na primjer, Pfizer i Eli Lilly lansirali su antidepresive
za koje se pokazalo da uzrokuju desetke ljudi na samoubojstvo.
Nakon što je utvrđena povezanost droge i samoubojstva,
lijek nije povučen s tržišta. Od tada je u uputama za pakiranje stajala samo napomena
da lijek u nekim slučajevima može izazvati samoubojstvo.
Cjepiva primijenjena u Kongu, Afganistanu i na Filipinima drugi su primjeri
koji su izazvali epidemije i eksplodirali dječju paralizu diljem svijeta.
Godine 1996. Pfizer je testirao danas konačno zabranjeni antibiotik Trovan
na oko 200 djece u Nigeriji.
Više od 50 djece umrlo je zbog djelovanja sredstva koje prethodno nije testirano na ljudima,
dok su mnogi drugi razvili mentalne i tjelesne deformacije.
Pfizer je dobio izvansudsku isplatu odštete,
iako su oštećenici u početku odbili izvansudsku nagodbu!
2011. godine, 15 godina kasnije, isplaćene su prve isplate oštećenima.
Navedeni primjeri samo su mali izvadak s popisa poznatih farmaceutskih zločina.
Dolata u izvješću također navodi: “Pa, mi ovdje čak imamo posla sa strukturama
od kojih bi mafija ipak mogla nešto naučiti. Potpuno nesramežljivi, beskrupulozni liječnici
i pohlepne korporacije koriste zdravstveni sustav. A trikovi postaju sve sofisticiraniji!”
Političari poput tadašnjeg ministra zdravlja Horsta Seehofera tada otvoreno priznaju:
„Pritisak farmaceutskog lobija bio je prevelik. “
Uz toliku prouzročenu patnju, kaznene posljedice trebale su već odavno uslijediti;
nego je nestala u jednako mafijaškoj močvari pravosuđa i medija.
Do danas se ništa nije promijenilo. Baš suprotno!
Pfizer i Co. neometano proizvode svoje koktele otrova, ponajprije cjepiva,
pritom čak i bez službenog odobrenja, budući da im država to sada dopušta.
Državna potpora tim zločinima farmaceutskih kompanija ne može značiti ništa drugo,
nego da je i sama država postala dio korumpiranog sustava.
A narodi su, kako bi drugačije, kao i uvijek prevareni.
Ovo koruptivno širenje moći onima koji su na vlasti - i ukradeno bogatstvo koje ide uz to –
nenadmašan je zločin. Stoga se ovdje može primijeniti samo sljedeće:
Prvo, tražiti nadoknadu svih prevarenih, i drugo,
da konačno odgovorni odgovaraju!