Criza Corona a adus industriei farmaceutice profituri de miliarde de euro.
Cu toate acestea, s-a dovedit a fi o organizație criminală, şi nu doar de la Corona încoace,
dar până acum Big Pharma nu a fost niciodată trasă la răspundere pentru infracțiunile comise.
În reportajul din 2008 al ZDF "Cartelul farmaceutic - Cum sunt înșelați pacienții“,
difuzat în cadrul emisiunii Frontal 21, anchetatorul criminalist Uwe Dolata explică
faptul că în Germania nu a existat niciodată o condamnare a industriei farmaceutice
pentru corupție sau dare de mită în tranzacții comerciale. Nimic care să servească drept factor de descurajare,
„[…] industria farmaceutică poate face ce vrea în Germania!", spune Dolata.
Emisiunea continuă spunând că industria farmaceutică formează o rețea de corupție.
Mulți medici și grupuri de auto-ajutorare se lasă corupți prin mite generoase,
dar și prin amenințări pentru a deveni agenți de marketing farmaceutic. Aceștia nu se sfiesc să provoace
daune materiale, să dea telefoane de amenințare și chiar să îi urmărească direct.
În Germania există proceduri penale. Însă ele ajung în instanță doar în foarte puține cazuri.
De regulă, managerii din domeniul farmaceutic scapă nepedepsiți.
"Experții estimează că industria farmaceutică cheltuiește 10% din veniturile sale pentru cercetare
și 40% pentru marketing."
Jurnalistul și autorul medical Hans Weiss explică de ce pachetul unei perfuzii poate costa aproximativ 680 de euro,
în condițiile în care ponderea costurilor reale ale ingredientului activ este de numai 1 euro.
Potrivit lui Weiss, nu există nicio altă industrie care să obțină profituri atât de mari, de 20-30 % din vânzări.
În SUA, companiile farmaceutice au fost deja nevoite să plătească miliarde de euro
în amenzi extrajudiciare părților vătămate. Evident, își pot permite cu ușurință
astfel de amenzi datorită profiturilor pe care le încasează.
Cu toate acestea, cea mai gravă crimă a lor este că se introduc pe piață medicamente
care dăunează oamenilor, chiar până la moarte.
De exemplu, Pfizer și Eli Lilly au comercializat antidepresive
despre care s-a dovedit că au dus la sinuciderea mai multor persoane.
După ce s-a stabilit legătura dintre medicament și sinucidere,
medicamentul nu a fost retras de pe piață. De atunci încolo, a apărut doar mențiunea în prospectul
medicamentului o notă în care se menționa că medicamentul poate declanșa sinuciderea în unele cazuri.
Vaccinurile administrate în Congo, Afganistan și Filipine sunt alte exemple
care au provocat epidemii și au făcut să explodeze poliomielita la nivel mondial.
În 1996, Pfizer a testat antibioticul Trovan, acum în sfârşit interzis definitiv,
pe aproximativ 200 de copii din Nigeria.
Mai mult de 50 de copii au murit din cauza efectelor medicamentului, care nu a fost încă testat pe oameni,
în timp ce mulți alții au dezvoltat malformații mentale și fizice.
Pfizer a câștigat o despăgubire extrajudiciară,
deși victimele au respins din prima o înțelegere extrajudiciară!
În 2011, deci abia 15 ani mai târziu, au fost efectuate primele plăți către victime.
Exemplele menționate sunt doar un mic extras din lista infracțiunilor farmaceutice cunoscute.
Dolata mai spune în raport: "Avem de-a face cu structuri
din care chiar şi mafia ar mai putea învăța câte ceva. Medicii fără scrupule și corporațiile însetate de bani
se servesc fără jenă de sistemul de sănătate. Iar trucurile lor sunt din ce în ce mai sofisticate!"
Politicieni precum ministrul de atunci al sănătății, Horst Seehofer, au recunoscut pe faţă:
"Presiunea lobby-ului farmaceutic a fost prea mare".
Cu atâta suferință provocată, ar fi trebuit să urmeze de mult timp consecințe penale;
în schimb, faptele au dispărut într-o justiție la fel de mafiotă și într-o mlaștină mediatică.
Până în prezent, nimic nu s-a schimbat. Dimpotrivă!
Pfizer and Co. își produc cocktailurile otrăvitoare nestingheriţi, cu o preferință pentru vaccinuri,
între timp chiar fără aprobare oficială, deoarece statul le permite acum să facă acest lucru.
Susținerea de către stat a acestor crime ale companiilor farmaceutice nu poate însemna nimic altceva
decât că statul însuși a devenit parte a sistemului corupt.
Iar popoarele sunt, cum ar putea fi altfel, ca întotdeauna cele înșelate.
Această extindere coruptă a puterii către cei aflați la conducere - și bogăția care vine cu ea -
este o crimă de neegalat. Prin urmare, singurul lucru care poate fi făcut aici este:
În primul rând, să se ceară despăgubiri pentru toţi cei înșelați și, în al doilea rând,
să fie traşi la răspundere responsabilii o dată pentru totdeauna!