Rysslandssanktioner
ett dolt ekonomiskt krig mot Europa?
Västliga politiker har infört de
hårdaste ekonomiska sanktionerna
i historien mot Ryssland som svar på
Rysslands invasion av Ukraina.
Och som ett resultat av detta har de
meddelat att den ryska ekonomin snart kommer att kollapsa.
Eftersom Ryssland ändå fortsätter kriget
utan att vara imponerad har t.o.m.
Ukrainas president Selenskyj
under tiden klagat på att sanktionerna
mot Ryssland inte är effektiva.
I Västeuropa är deras effektivitet däremot tydligt märkbar.
Exploderande energipriser,
rekordhög inflation och dessutom
en kraftig nedgång på de europeiska
aktiemarknaderna och euron.
Den senare har fallit till sin
lägsta nivå på 20 år mot dollarn,
vilket enligt ekonomiska experter
är en dramatisk och unik utveckling.
Denna nedgång är en direkt följd
av energibristen i EU.
Unikt är också att Tysklands import
för första gången på 30 år
var större än exporten i
maj 2022 till följd av energikrisen.
Den europeiska handelsbalansen
uppvisar också ett stort underskott,
vilket redan tyder på massiva problem
i den tyska och europeiska ekonomin.
Detta är dock bara de omedelbara
konsekvenserna av de ryska sanktionerna.
Ännu mer dramatiska och existentiella
är deras effekter på medellång och lång sikt.
Enligt ekonomiexperten Folker Hellmeyer
är de nuvarande sanktionerna liktydiga
med Västeuropas självförstörelse.
Enligt Hellmeyer är
försörjningstrygghet med billig energi
nyckeln till nya investeringar.
Dessa är i sin tur existentiellt viktiga
för att stabilisera ett lands kapitalstock.
En nationell ekonomis bestånd av byggnader,
maskiner och teknisk utrustning som
används i produktionen måste ständigt
moderniseras och ersättas med
nya investeringar för att produktiviteten
och konkurrenskraften ska kunna
bibehållas eller förbättras.
Om de inte förverkligas
blir ett land oundvikligen fattigt.
Hellmeyer jämför därför kapitalstocken
med ett livsträd från vilket
allt vårt välstånd kommer.
Sätter man nu yxan mot trädet
dvs. sanktionerna som nu införs,
förutspår Hellmeyer ekonomiska skador
som inte har inträffat sedan 1949.
Eurons och de europeiska aktiemarknaderna kollaps
är en varningssignal till politiken.
Om de inte hörs hotar irreparabla
skador på den europeiska ekonomin.
Tar man sig en titt på USA mot bakgrund av
dessa dystra framtidsutsikter
framträder en helt annan bild.
Medan priset på naturgas i Europa har
ökat med en faktor 40 sedan början av 2020
har det inte ens tredubblats i USA.
Detta visar att Västeuropa,
och särskilt Tyskland, måste bära
huvuddelen av sanktionerna mot Ryssland
och de därav skyhöga energipriserna
på grund av sitt beroende av energiimport.
USA, å andra sidan, är mindre påverkad
p.g.a. sina egna stora olje- och gasreserver.
Den tidigare CIA-anställde Graham E. Fuller
bedömer denna ojämna fördelning av bördan
på följande sätt, citat:
"De amerikanska sanktionerna mot Ryssland
har visat sig vara mycket mer
förödande för Europa än för Ryssland.
Västeuropa kommer i allt högre grad
att ångra den dag då man blint följde
den "amerikanska råttfångaren"
i kriget mot Ryssland."
Enligt finans- och geopolitik analytikern
Martin Armstrong är det samma sak som
under första och andra världskriget.
Då försvagades Europa som affärsplats kraftigt,
medan de pengar som tidigare hade
investerats i Europa flödade till USA.
Före första världskriget var
Förenta staterna praktiskt taget bankrutt,
men efter kriget hade landet tack vare
inflödet av pengar ersatt Storbritannien
som världens finanscentrum.
I och med andra världskriget fick USA
nästan 76% av världens guldreserver,
vilket var anledningen till att
dollarn blev världens reservvaluta.
USA är alltså den stora vinnaren
av en konflikt i Europa.
Kan det vara så att västvärldens nuvarande
antiryska politik är ytterligare ett
skickligt drag i USA:s politik?
Omständigheterna pekar åtminstone åt detta:
Ryssland försvagas militärt genom ett
starkt militärt stöd till Ukraina,
samtidigt som EU elimineras som en
stark ekonomisk konkurrent och den
krisande amerikanska ekonomin rehabiliteras.
Tyvärr ifrågasätter regeringarna och medierna
i de europeiska staterna inte på något sätt
de tvivelaktiga nyttor med de
införda sanktionerna, och de godkänner
t.o.m. att deras egna ekonomier
skadas i stor omfattning,
vilket i själva verket
- enligt Hellmeyers beskrivning -
är liktydigt med Europas självförstörelse.
Faktumet att europeiska regeringar och medier
håller allmänheten i ovisshet om de
allvarliga effekterna av den västliga
sanktionspolitiken är ett brott mot folket.
Det är uppenbart att folkets välbefinnande
offras för främmande intressen.
När sådana saker händer måste folket
höja sina röster och kräva en bred
offentlig diskussion för att tvinga
de ansvariga politikerna att ändra kurs.
Vi avslutar idag med ett citat från den
tidigare förbundsministern Egon Bahr (SPD):
"Det finns ingen stabilitet i Europa
utan Rysslands medverkan och engagemang."