Проектът за мир на ЕС е във война!
Това се основава на изявленията на върховния представител на ЕС по въпросите на външните работи Жозеп Борел
по време на Мюнхенската конференция по сигурността 2023.
Той твърди, че Украйна не може да спечели войната без боеприпаси.
Борел заяви: Намираме се в режим на война. Сега е необходимо да се реагира бързо.
Намираме се в режим на война
ЕС обещава на Украйна помощ с боеприпаси
ЕС увеличава военната помощ с два милиарда евро
Един милион гранати за дванадесет месеца
Държавите членки искат да доставят на Украйна общо един милион артилерийски боеприпаси в рамките на дванадесет месеца.
Взето е решение за военна мисия на ЕС за обучение в Украйна
Европейският съюз - и следователно всеки гражданин на ЕС (!) - е във война с Русия.
В този документален филм Kla.TV хвърля светлина върху историята и лицата, вземащи решения в ЕС -
от бащите основатели до настоящите висши политици.
Кой контролира Европейския съюз и какви цели преследва в действителност?
Разберете още в началото как ЕС е във война с Русия.
В следващите глави ще разгледаме въпроса как е станало това.
ГЛАВА 1 - Европейският съюз е във война
На 10 декември 2012 г. Европейският съюз беше удостоен с Нобелова награда за мир.
10 години по-късно ЕС участва във войната между Русия и Украйна с военни доставки на стойност милиарди.
Вместо да се намали ескалацията и да се съсредоточим върху мирните преговори, това подхранва войната.
Досега ЕС е предоставил 4,5 милиарда евро за военна намеса с оръжия и оборудване във войната между Русия и Украйна.
Настоящата военна политика на Европейския съюз е умело прикрита като мирна политика.
Инструмент за мир - така се нарича инструментът на ЕС за финансиране на войни, от
който идват средствата за участие във войни.
На 10 януари 2023 г. ЕС и НАТО също подписаха в Брюксел споразумение за бъдещо стратегическо сътрудничество.
Тъй като ЕС участва с военни сили във войната между Русия и Украйна, целият ЕС вече е въвлечен във
война, водена от държава, която не е членка на ЕС.
Това рискува и провокира опасността от трета световна война и от разпространение на войната на европейска територия.
ЕС е в икономическа война и с Русия.
На Русия бяха наложени множество санкции след анексирането на Крим от Русия през 2014 г. и особено след
началото на войната между Русия и Украйна през февруари 2022 г.
Те обаче засягат предимно Европа, особено европейското население, тъй като санкциите
повишават цените на енергията и инфлацията в Европа.
Настоящата външна политика и политика на сигурност на ЕС също ясно показва, че страните от ЕС се
подчиняват на указанията на ръководството на ЕС!
Това се случва въпреки факта, че принципът на единодушие се прилага за всички важни решения на равнище ЕС -
както в случая с доставките на оръжие и санкциите - което де факто дава на всяка държава право на вето.
Ако само една страна гласува против, участието във войната няма да се осъществи.
Този принцип на единодушие и право на вето се прилага за решенията, взети от Съвета на Европейския съюз в
областта на външната политика и политиката на сигурност.
Когато гласува за доставки на оръжие и санкции, Съветът на Европейския съюз се състои от
министрите на външните работи на държавите - членки на ЕС.
Държави като Унгария и Австрия, които не участват в доставките на оръжие, ги правят възможни, като
използват възможността за конструктивно въздържане.
Въпреки че се въздържат при гласуването, те не използват правото си на вето, за да гласуват с НЕ за участие във войната.
Защо това право на вето не се използва и защо дори неутрална страна като Австрия не гласува против и по
този начин не предотвратява участието си във войната?
За да отговорим на този въпрос, трябва да разберем как функционира ЕС и как е организиран.
ГЛАВА 2 - Членството в ЕС води до отказ от национален суверенитет
Началото на ЕС е поставено през 50-те години на миналия век.
На 9 май 1950 г. тогавашният френски министър на външните работи Робер Шуман представя идеята за поставяне на френско-германското
производство на въглища и стомана под съвместен контрол.
Това влиза в историята като плана Шуман и води до създаването на Европейската общност за въглища и стомана през април 1951 г.
Ето защо ЕС отбелязва Деня на Европа всяка година на 9 май.
Днес ЕС е съюз на 27 европейски държави с общо 450 милиона жители.
С течение на времето ЕС все повече се оформя като политически съюз, който придобива все по-голямо
влияние и политическа власт над държавите членки.
През 1957 г. Европейската икономическа общност е основана с Римския договор от държавите Белгия, Франция, Италия,
Люксембург, Нидерландия и Федерална република Германия.
През 1987 г. Общността, която дотогава е съсредоточена върху икономическото
сътрудничество, се трансформира в политически съюз.
С Договора от Маастрихт от 1992 г. беше добавена обща външна политика и политика на сигурност.
В последвалите договори за реформа - последният от които е Договорът от Лисабон, влязъл в сила през 2009 г. -
наднационалните политически правомощия на ЕС непрекъснато се разширяват, а националните правителства се онеправдават.
Наднационалните правомощия на ЕС бяха разширявани стъпка по стъпка в няколко договора за реформа, като
последният от тях бе Договорът от Лисабон от 2009 г.
В резултат на това около 90 % от законодателството на държавите - членки на ЕС, е свързано с прилагането на законите на ЕС.
Това представлява огромно ограничение на суверенитета на държава-членка на ЕС и показва
огромното влияние върху законодателството.
Ратификацията на Договора от Лисабон от всички 27 държави членки на ЕС беше предварително условие за влизането му в сила.
Но какво се случва, ако ратификацията не бъде приета от населението на дадена страна?
Как ЕС се справя с нежеланото поведение при гласуване?
След като ирландците отхвърлиха Договора от Лисабон на референдум през 2008 г., без да се
бави повече, беше проведено ново гласуване.
На втория референдум през 2009 г., който не беше безспорен, ирландците най-накрая гласуваха за.
В този контекст прави впечатление и фактът, че правителството на ЕС предприема много строги мерки срещу
собствените си държави членки, ако те приемат закони или реформи, които Комисията на ЕС не харесва.
Ето няколко примера:
26.10.2022 | Сега ЕС изважда чукчето с милиарди евро срещу Полша
13/12/2022 | ЕС изтегля 6,3 милиарда евро от Унгария
29/09/2022 | Комисията на ЕС започва няколко процедури срещу Германия
Вероятно не е случайно, че суверенитетът на всички национални държави все повече се
предава на по-висша инстанция - в случая на ЕС.
Изявлението на Жорж Бертоан, който е бил началник на кабинета на Жан Моне, един от
основателите на ЕС, дава представа какво се крие зад това:
В едно интервю през 2010 г. Бертоан заяви: Това, което е реализирано в Европа, един ден ще
бъде приложимо на ниво световно правителство.
Точно това е голямото предизвикателство на 21-ви век.
Впечатляващ пример за това е речта на Джордж Буш-старши пред Общото събрание на Организацията на обединените нации през
1990 г., когато той е президент на Съединените американски щати.
В него той заявява, че се надява да създаде нов световен ред.
По-долу са изброени вдъхновителите и архитектите на този нов световен ред във връзка с Европейския съюз.
ГЛАВА 3 - Основателите на ЕС: техните цели, финансисти и клиенти
Освен Робер Шуман, сред най-важните основатели на ЕС са държавниците Ричард Куденхове-Калерги, Жан
Моне, Пол-Анри Спаак, Валтер Халщайн и Йозеф Ретингер.
1 Ричард Куденхове-Калерги (1894 - 1972)
След Първата световна война се полагат различни усилия за обединяване на европейските нации в една държава.
Един от тях е Паневропейският съюз, основан през 1922 г. от австриеца Рихард Куденхове-Калерги.
Барон Луи Ротшилд подкрепя паневропейското движение и свързва Куденхове-Калерги с хамбургския банкер Макс Варбург.
Той дарява 60 000 златни марки, за да даде старт на движението.
През 1946 г. британският министър-председател и масон Уинстън Чърчил произнася в Цюрих реч, написана от Куденхов-Калерги.
В него той призовава за създаването на Съединени европейски щати.
През 1948 г. под председателството на Чърчил в Хага най-накрая се провежда конгрес на Европейското движение, който
по-късно води до основаването на Съвета на Европа в Страсбург.
Самият Куденхове-Калерги е масон и през 1947 г. основава оригиналната масонска ложа PAN-EUROPA.
В своя годишник за Паневропейското движение от 1995 г. изследователската масонска ложа Quatuor Coronati открито
признава, че Куденхов-Калерги е изградил своята политическа организация - в световен мащаб - с помощта на масонския апарат.
Сред известните поддръжници са масони като Ото фон Хабсбург, Хялмар Шахт, Лудвиг Натаниел
Ротшилд, Конрад Аденауер, Феликс Варбург и Жан Моне.
2. Жан Моне (1888-1979) и Робърт Шуман (1886-1963)
Масонът Жан Моне написва историческата декларация, с която тогавашният френски външен министър Робер
Шуман представя създаването на Европейската общност за въглища и стомана на 9 май 1950 г.
През 1958 г. Робърт Шуман е избран за първия председател на новосъздадения Европейски парламент в
Страсбург, който заменя Съвместната асамблея на Европейската общност за въглища и стомана.
Жан Моне пък е първият председател на Европейската общност за въглища и стомана от 1952 до 1955 г.
По това време Жорж Бертоан е началник на щаба на Жан Моне.
През 1973 г. Бертоан е и един от основателите на Трилатералната комисия - организация, създадена от Дейвид Рокфелер и
Хенри Кисинджър като част от глобално правителство в сянка.
През 1975 г. Бертоан става европейски председател на Трилатералната комисия.
3. Józef Retinger (1888 - 1960)
Полският масон Юзеф Ретингер е един от основните архитекти на Европейското движение след Втората световна война.
Основният й камък е положен на Европейския конгрес в Хага през 1948 г.
Под председателството на Уинстън Чърчил в нея участват 700 делегати.
Конгресът беше председателстван от Йозеф Ретингер и др.
На следваща среща се подготвя учредяването на Съвета на Европа и се взема решение за създаване на Европейския икономически съюз.
Йозеф Ретингер е генерален секретар на Европейското движение от 1948 до 1950 г.
Считан е и за съосновател на неформалните конференции Билдерберг, инициирани от Дейвид Рокфелер през 1952-1954 г.
След това е постоянен секретар на Билдербергската група до смъртта си през 1960 г.
Конференцията Билдерберг е ексклузивна среща на световни лидери от 1954 г. насам.
Провежда се веднъж годишно при закрити врати - без никаква публичност и изцяло под прикритие.
Малко известни досега участници често заемат високи постове скоро след посещението си в Билдербергите.
Актът за раждане на Европейската икономическа общност е така нареченият Римски договор от 1957 г.
Британският историк Ричард Олдрич разкрива, че те са възникнали на срещата на Билдерберг през 1956 г.
4 Пол-Анри Спаак (1899 - 1972)
Белгийският министър-председател Пол-Анри Спаак е председател на Европейското движение от 1950 г. до 1955 г. и
играе решаваща роля в създаването на институциите, които се превърнаха в Европейски съюз.
Спаак се среща редовно с Жан Моне, Робер Шуман, Валтер Халщайн и Конрад Аденауер в частния дом на Жан
Моне, за да обсъждат прилагането и въвеждането на ЕС.
Уолтър Липман, съосновател на Съвета за международни отношения, който се финансира от
семейство Рокфелер, също е редовен гост там.
5 Уолтър Халщайн (1901 - 1982)
Германският юрист и политик Валтер Халщайн участва в изготвянето на Договора за Европейската икономическа
общност (ЕИО), който влиза в сила на 1 януари 1958 г.
Халщайн е първият председател на Комисията на ЕИО от 1958 г. до 1967 г., а след това е председател
на Международното европейско движение до 1974 г.
В този контекст трябва да се отбележи, че Халщайн е присъствал на конференцията Билдерберг през 1958 г.
Бащите-основатели показват, че ЕС е създаден и финансиран от международното масонство и влиятелни проводници.
Целта е създаването на световно правителство, както ясно се изразява началникът на кабинета на Жан Моне.
Следните факти дават допълнителна представа за финансирането на европейските инициативи и за техните основатели:
През 1948 г. Куденхоув-Калерги основава в Ню Йорк Американския комитет за обединена Европа.
Финансирането за това е осигурено от фондациите Форд и Рокфелер и др.
Комисията е оглавена от бившия шеф на разузнаването Уилям Джоузеф Донован, а негов заместник е директорът на ЦРУ Алън Уелш Дълес.
Донован е член и на фондация Рокфелер.
От 1927 г. до 1969 г. Алън Дълес е член на борда на Съвета за международни отношения, финансиран от семейство Рокфелер, и
е смятан за един от най-влиятелните масони на своето време.
До 60-те години на ХХ век Американският комитет за обединена Европа е основен донор на европейското движение като цяло.
Тя се използва като дискретен начин за тайно насочване на средства на ЦРУ към европейски организации, включително
Съвета на Европа и Европейската общност за въглища и стомана.
В средата на 50-те години на ХХ век този комитет получава от ЦРУ около 1 милион щатски долара годишно.
Разсекретени американски правителствени документи от 2000 г. разкриват, че лидерите на Европейското
движение - Йозеф Ретингер, Роберт Шуман и Пол-Анри Спаак - също са получавали средства от ЦРУ.
До този момент фамилията Рокфелер, и по-специално нейният потомък Дейвид Рокфелер, се е доказала като могъщ
вдъхновител на бащите-основатели и на финансирането на ЕС.
Дейвид Рокфелер, който почина през 2017 г., е американски банкер, а от 1949 г. е член на борда, а по-късно и директор
на Съвета за международни отношения, който дърпа конците като своеобразно правителство в сянка в Америка.
Под голямото влияние на Дейвид Рокфелер CFR стратегически подготвя и установява конференцията Билдерберг и
Трилатералната комисия успоредно с Европейския съюз.
Създаването на ЕС е финансирано основно от неговите довереници Донован и Дълес с помощта на ЦРУ.
Дали днес Европейският съюз също се разкрива като пионка в ръцете на тези мощни дърпачи на кабели и техните центрове на влияние?
Какво ще кажете за сегашното ръководство на ЕС?
ГЛАВА 4 Председатели на Комисията на ЕС след 1999 г.
Струва си да се отбележи, че председателите на Комисията на ЕС не се избират пряко от гражданите, а се номинират от Европейския
съвет и след това се избират от Европейския парламент.
1 Романо Проди (председател на Европейската комисия 1999-2004 г.)
Романо Проди е член на Европейския съвет за външна политика до 2019 г.
Той е основан и финансиран основно от Джордж Сорос през 2007 г. като европейски клон на Съвета за международни отношения.
Бившият политически съветник на Проди Алба Ламберти сега е заместник-директор на Европейския съвет за външна политика.
От 1980 г. Проди участва в срещите на Билдерберг, а по-късно дори е член на управителния комитет на групата Билдерберг.
2 Жозе Мануел Барозу (председател на Европейската комисия от 2004 до 2014 г.)
Барозу е член на групата Билдерберг от 1994 г., а понастоящем е член на Лидерския комитет на Билдерберг.
3. Жан-Клод Юнкер (председател на Европейската комисия 2014 - 2019 г.)
През 2019 г. унгарският всекидневник Magyar Idök съобщи подробно за продължаващите и интензивни контакти на Джордж Сорос и
представители на неговите организации с водещи политици от ЕС.
От началото на мандата на Жан-Клод Юнкер Сорос се е срещал официално с Юнкер или с
членове на неговата Комисия повече от 20 пъти.
Изявлението на Юнкер от 1999 г. ясно показва подхода към новия световен ред:
Решаваме нещо, след това го поставяме в стаята и изчакваме известно време, за да видим какво ще се случи.
Ако няма голям шум и бунтове, защото повечето хора не разбират какво е решено, тогава ще
продължим - стъпка по стъпка, докато няма връщане назад.
В този момент става ясен следващият ръководител, който ръководи вземащите решения в ЕС.
Джордж Сорос също работи в CFR.
Неговият подпис може да бъде разпознат в свалянето на правителството в Украйна, в
преврата на Евромайдана през 2013-2014 г.
Самият Сорос заяви в интервю за CNN през 2014 г., че той и неговата фондация Сорос са
изиграли важна роля в събитията в Украйна.
Съществуват обаче и конкретни доказателства, че Сорос е участвал във всички цветни революции - т.е.
свалянето на правителства през последните 15 години.
4 Урсула фон дер Лайен (председател на Европейската комисия от 2019 г.)
Преди фон дер Лайен да стане комисар на ЕС, тя официално участва в четири конференции на Билдерберг.
Той се счита за първото пристанище на Дейвид М. Рубенщайн в Европа.
Рубенщайн е председател на CFR и член на Трилатералната комисия, основана от Дейвид Рокфелер и Хенри Кисинджър.
Многобройни политици, представители на правителствата и ключови фигури от водещите държави в ЕС трябва да бъдат
споменати на един дъх с председателите на Комисията на ЕС.
Те членуват и в Билдербергската група, Европейския съвет за международни отношения и Трилатералната комисия.
Ето няколко примера:
Франция
Президентът на Франция Еманюел Макрон участва в конференцията на Билдерберг през 2014 г.
Дългогодишният му съветник Александър Адам и съветникът му по европейските въпроси Гаранс Пино са
членове на Европейския съвет за външна политика.
Италия
Марио Драги е министър-председател на Италия до октомври 2022 г.
Участва в конференцията Билдерберг през 1994, 1995, 2002, 2003, 2004 и 2007 г.
Той е член и на Групата на тридесетте - частен клуб на водещи финансови играчи, основан от фондация Рокфелер.
Джорджия Мелони е министър-председател на Италия от октомври 2022 г.
През февруари 2021 г. тя се присъединява към Aspen Institute, международен мозъчен тръст
със седалище във Вашингтон, окръг Колумбия.
Този институт се финансира от семейство Рокфелер и др.
Австрия
Себастиан Курц е федерален канцлер на Австрия до 2021 г., като през това време е член на
Европейския съвет за външна политика на Джордж Сорос.
Настоящият федерален министър за Европа и конституцията Каролине Едтщадлер също е член на този елитен кръг.
Сегашният федерален канцлер Карл Нехамер и австрийският външен министър Александър Шаленберг редовно се
срещат с Георг Сорос или сина му Александър Сорос.
Почти всички австрийски канцлери от 1970 г. насам са участвали в конференциите на Билдерберг.
Германия
Германският канцлер Олаф Шолц участва в конференцията на Билдерберг през 2010 г.
Йорг Кукис е смятан за един от най-важните му съветници.
Той е държавен секретар във Федералното канцлерство и е участник в конференцията Билдерберг 2022.
Двамата парламентарни държавни секретари в кабинета на Олаф Шолц, Нилс Анен и Франциска Брантнер,
са членове на Европейския съвет за външна политика.
И тук ясно се вижда как сегашните лидери на ЕС са назначени от Билдербергите, CFR или от
европейския му клон - Европейския съвет за външни отношения.
Логичното следствие от това е, че те също са контролирани от тези органи и изпълняват техните цели в политиката си,
по-специално създаването на ново световно правителство - и това до голяма степен остава незабелязано от населението.
Джеймс Уорбърг, член на CFR, на 17 февруари 1950 г.: Ще имаме световно правителство, независимо дали ви
харесва, или не, или чрез подчинение, или чрез споразумение.
Заключение: Още от самото си начало ЕС се финансира и контролира от могъщи проводници, които са
заговорничили за създаването на единно световно правителство.
Те стъпка по стъпка подкопават суверенитета на страните от ЕС и прокарват програмата на
Единното световно правителство против волята на хората.
Самият ЕС се е превърнал в контролен център на тези глобални стратези, който диктува на всички
държави членки до нивото на националното законодателство.
Това, което много хора все още не осъзнават, е, че целият ЕС и следователно всеки
гражданин на ЕС (!) в момента е във война с Русия.
Как изобщо е възможно такова нещо да не бъде забелязано от широката общественост?
Дейвид Рокфелер, основател на Билдербергската конференция, казва през 1991 г:
Благодарни сме на Вашингтон пост, Ню Йорк таймс, списание Тайм и други големи издания, чиито главни редактори
присъстваха на нашите срещи в миналото и спазваха обещанието за конфиденциалност в продължение на почти 40 години.
Никога нямаше да е възможно да разработим план за света, ако през тези години бяхме в центъра на общественото внимание.
Но светът върви по сложен и подготвен път към световно правителство.
С други думи, Рокфелер е много благодарен на водещите медии, защото в продължение на десетилетия те са
държали плановете в тайна от световната общественост и са прикривали дейността на глобалните стратези.
Това се отнася и за водещите медии в Европа!
Това беше единственият начин да успеят да създадат световно правителство стъпка по стъпка от задния план в продължение на
десетилетия, да подкопаят правителствата на държавите членки на ЕС и, съвсем наскоро, дори да
прикрият сегашното участие във войната като мирен проект.
Но все още не е твърде късно!
Тези вдъхновители и техните съюзници в националните държави трябва да бъдат представени на населението с
техните лица и имена, а планът им за въвеждане на световно правителство също трябва да бъде разгледан.
Това е единственият начин да се гарантира, че нищо неподозиращото население вече няма да бъде подвластно на този
диктат, а тези мозъци, техните контролни центрове и планове ще бъдат преодолени от населението.
Моля, разпространявайте тази програма с нейното взривоопасно съдържание възможно най-широко!