EU:n rauhanprojekti on sodassa!
Tämä perustuu EU:n ulkoasioiden korkean edustajan Josep Borrellin Münchenin
turvallisuuskonferenssissa 2023 antamiin lausuntoihin.
Hänen mukaansa Ukraina ei voi voittaa sotaa ilman ammuksia.
Borrell sanoi: Olemme sotatilassa. Nyt on reagoitava nopeasti.
Ovat sotatilassa
EU lupaa Ukrainalle apua ampumatarvikkeisiin
EU lisää sotilaallista apua kahdella miljardilla eurolla
Miljoona kranaattia kahdessatoista kuukaudessa
Jäsenvaltiot haluavat toimittaa Ukrainalle yhteensä miljoona patruunaa tykistön
ampumatarvikkeita kahdentoista kuukauden kuluessa.
EU:n sotilaallisesta koulutusoperaatiosta Ukrainaan päätetty
Euroopan unioni - ja siten jokainen EU:n kansalainen (!) - on sodassa Venäjän kanssa.
Tässä dokumentissa Kla.TV valottaa EU:n historiaa ja päätöksentekijöitä - perustajista nykyiseen huippupolitiikkaan.
Kuka hallitsee Euroopan unionia ja mitä tavoitteita se todella ajaa?
Selvitä heti alussa, miten EU on sodassa Venäjän kanssa.
Seuraavissa luvuissa tarkastelemme kysymystä siitä, miten tämä on voinut tapahtua.
LUKU 1 - Euroopan unioni on sodassa
Euroopan unionille myönnettiin Nobelin rauhanpalkinto 10. joulukuuta 2012.
Kymmenen vuotta myöhemmin EU on mukana Venäjän ja Ukrainan välisessä sodassa ja
toimittaa sotilastarvikkeita miljardien arvosta.
Sen sijaan, että rauhanneuvotteluihin keskityttäisiin, tämä lietsoo sotaa entisestään.
EU on tähän mennessä myöntänyt 4,5 miljardia euroa sotilaalliseen väliintuloon aseiden ja
tarvikkeiden muodossa Venäjän ja Ukrainan sodassa.
Euroopan unionin nykyinen sotapolitiikka on naamioitu taitavasti rauhanpolitiikaksi.
Rauhanrahasto - tämä on EU:n sodan rahoitusvälineen nimi, josta saadaan varoja sotaan osallistumiseen.
EU ja Nato allekirjoittivat 10. tammikuuta 2023 Brysselissä myös tulevan strategisen yhteistyösopimuksen.
Koska EU on sotilaallisesti mukana Venäjän ja Ukrainan välisessä sodassa, koko EU on jo mukana
sodassa, jonka on käynyt EU:n ulkopuolinen maa.
Tämä vaarantaa ja aiheuttaa kolmannen maailmansodan vaaran ja sodan leviämisen Euroopan maaperälle.
EU käy myös taloussotaa Venäjän kanssa.
Venäjälle on asetettu lukuisia pakotteita sen jälkeen, kun Venäjä liitti Krimin Venäjään vuonna 2014 ja erityisesti sen jälkeen,
kun Venäjän ja Ukrainan välinen sota alkoi helmikuussa 2022.
Ne vaikuttavat kuitenkin pääasiassa Eurooppaan ja erityisesti Euroopan väestöön, sillä pakotteet
nostavat energian hintoja ja inflaatiota Euroopassa.
EU:n nykyinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka osoittaa myös selvästi, että EU-maat alistuvat EU:n johdon ohjeisiin!
Tämä siitä huolimatta, että yksimielisyysperiaatetta sovelletaan kaikkiin tärkeisiin päätöksiin EU:n tasolla -
kuten asetoimituksiin ja pakotteisiin - mikä antaa jokaiselle valtiolle tosiasiallisen veto-oikeuden.
Jos vain yksi maa äänestäisi vastaan, sotaan osallistuminen ei toteutuisi.
Tätä yksimielisyysperiaatetta ja veto-oikeutta sovelletaan Euroopan unionin neuvostossa
tehtäviin ulko- ja turvallisuuspoliittisiin päätöksiin.
Asetoimituksista ja pakotteista äänestettäessä Euroopan unionin neuvosto koostuu EU:n jäsenvaltioiden ulkoministereistä.
Unkarin ja Itävallan kaltaiset maat, jotka eivät osallistu asetoimituksiin, mahdollistavat ne
käyttämällä rakentavan pidättäytymisen mahdollisuutta.
Vaikka he äänestävät tyhjää, he eivät käytä veto-oikeuttaan äänestäessään EI sotaan osallistumisesta.
Miksi tätä veto-oikeutta ei käytetä ja miksi edes puolueeton maa, kuten Itävalta, ei
äänestä vastaan ja estä näin osallistumista sotaan?
Jotta voimme vastata tähän kysymykseen, meidän on ymmärrettävä, miten EU toimii ja miten se on organisoitu.
LUKU 2 - EU:n jäsenyys johtaa kansallisen itsemääräämisoikeuden luovuttamiseen.
EU:n alkujuuret ulottuvat 1950-luvulle.
Ranskan silloinen ulkoministeri Robert Schuman esitti 9. toukokuuta 1950 ajatuksen ranskalais-saksalaisen hiili- ja
terästuotannon saattamisesta yhteisen viranomaisen alaisuuteen.
Tämä jäi historiaan nimellä Schumanin suunnitelma ja johti Euroopan hiili- ja teräsyhteisön perustamiseen huhtikuussa 1951.
Siksi EU viettää Eurooppa-päivää joka vuosi 9. toukokuuta.
Nykyään EU:ssa on 27 Euroopan valtiota, joissa asuu yhteensä 450 miljoonaa ihmistä.
Ajan mittaan EU:sta muodostui yhä enemmän poliittinen unioni, joka sai yhä enemmän
vaikutusvaltaa ja poliittista valtaa jäsenvaltioihin nähden.
Vuonna 1957 Euroopan talousyhteisön perustivat Rooman sopimuksella Belgian, Ranskan, Italian, Luxemburgin,
Alankomaiden, Ranskan ja Saksan liittotasavallan valtiot.
Vuonna 1987 yhteisö, joka siihen asti oli keskittynyt taloudelliseen yhteistyöhön, muutettiin poliittiseksi unioniksi.
Maastrichtin sopimuksella vuonna 1992 lisättiin yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka.
Myöhemmissä uudistussopimuksissa - viimeksi vuonna 2009 voimaan tulleessa Lissabonin sopimuksessa - EU:n ylikansallista
poliittista toimivaltaa on jatkuvasti laajennettu ja kansallisilta hallituksilta on vähennetty valtuuksia.
EU:n ylikansallista toimivaltaa on laajennettu asteittain useissa uudistussopimuksissa,
viimeksi vuonna 2009 tehdyssä Lissabonin sopimuksessa.
Tämän seurauksena noin 90 prosenttia EU:n jäsenvaltioiden lainsäädännöstä liittyy
nykyisin EU:n lainsäädännön täytäntöönpanoon.
Tämä merkitsee valtavaa rajoitusta EU:n jäsenvaltion itsemääräämisoikeudelle ja osoittaa
sen valtavan vaikutusvallan lainsäädäntöön.
Lissabonin sopimuksen voimaantulon edellytyksenä oli, että kaikki 27 EU:n jäsenvaltiota ratifioivat sen.
Mutta mitä tapahtuu, jos maan väestö ei hyväksy ratifiointia?
Miten EU puuttuu ei-toivottuun äänestyskäyttäytymiseen?
Sen jälkeen kun irlantilaiset hylkäsivät Lissabonin sopimuksen kansanäänestyksessä vuonna
2008, järjestettiin uusi äänestys ilman muuta.
Vuonna 2009 järjestetyssä toisessa kansanäänestyksessä, joka ei ollut täysin kiistaton,
irlantilaiset äänestivät lopulta sen puolesta.
Tässä yhteydessä on myös silmiinpistävää, että EU:n hallitus ryhtyy erittäin tiukkoihin toimiin omia
jäsenvaltioitaan vastaan, jos ne hyväksyvät lakeja tai uudistuksia, joista EU:n komissio ei pidä.
Tässä muutamia esimerkkejä:
26.10.2022 | Nyt EU vetää miljardien eurojen vasaran Puolaa vastaan
13/12/2022 | EU vetää Unkarista 6,3 miljardia euroa pois
29/09/2022 | EU:n komissio käynnistää useita menettelyjä Saksaa vastaan
Ei liene sattumaa, että kaikkien kansallisvaltioiden itsemääräämisoikeutta ollaan yhä enemmän luovuttamassa
korkeammalle viranomaiselle - tässä tapauksessa EU:lle.
EU:n perustajiin kuuluneen Jean Monnet'n esikuntapäällikkönä toimineen Georges Berthoinin lausunto
antaa käsityksen siitä, mitä tämän taustalla on:
Berthoin sanoi haastattelussa vuonna 2010: Se, mitä Euroopassa on toteutettu, on jonain
päivänä sovellettavissa maailmanhallituksen tasolla.
Juuri tämä on 2000-luvun suuri haaste.
Vaikuttava esimerkki tästä on puhe, jonka George Bush vanhempi piti Yhdistyneiden Kansakuntien
yleiskokouksessa vuonna 1990 ollessaan Yhdysvaltain presidentti.
Siinä hän totesi toivovansa voivansa luoda uuden maailmanjärjestyksen.
Tämän Euroopan unioniin liittyvän uuden maailmanjärjestyksen pääsuunnittelijat ja arkkitehdit mainitaan seuraavassa.
LUKU 3 - EU:n perustajat: tavoitteet, rahoittajat ja asiakkaat
Robert Schumanin lisäksi EU:n tärkeimpiin perustajiin kuuluvat valtiomiehet Richard Coudenhove-Kalergi, Jean
Monnet, Paul-Henri Spaak, Walter Hallstein ja Józef Retinger.
1 Richard Coudenhove-Kalergi (1894 - 1972)
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Euroopan kansat pyrittiin monin tavoin yhdistämään yhden valtion alle.
Yksi näistä on Paneurooppalainen unioni, jonka perusti vuonna 1922 itävaltalainen Richard Coudenhove-Kalergi.
Paroni Louis Rothschild tuki yleiseurooppalaista liikettä ja toi Coudenhove-Kalergin ja
Hampurin pankkiirin Max Warburgin välille.
Hän lahjoitti 60 000 kultamarkkaa liikkeen käynnistämiseksi.
Vuonna 1946 Britannian pääministeri ja vapaamuurari Winston Churchill piti
Zürichissä Coudenhove-Kalergin kirjoittaman puheen.
Siinä hän vaati Euroopan yhdysvaltojen perustamista.
Vuonna 1948 Churchillin johdolla Haagissa pidettiin lopulta Eurooppa-liikkeen kongressi, joka myöhemmin
johti Strasbourgin Eurooppa-neuvoston perustamiseen.
Coudenhove-Kalergi oli itse vapaamuurari ja perusti alkuperäisen vapaamuurariloosin PAN-EUROPA vuonna 1947.
Vapaamuurarillinen tutkimusloosi Quatuor Coronati myönsi avoimesti vuonna 1995 ilmestyneessä yleiseurooppalaista liikettä
käsittelevässä vuosikirjassaan, että Coudenhove-Kalergi oli rakentanut poliittisen organisaationsa -
maailmanlaajuisesti - vapaamuurariuden loosikoneiston avulla.
Tunnettuja tukijoita olivat muun muassa vapaamuurarit Otto von Habsburg, Hjalmar Schacht, Ludwig Nathaniel
Rothschild, Konrad Adenauer, Felix Warburg ja Jean Monnet.
2. Jean Monnet (1888-1979) ja Robert Schuman (1886-1963).
Vapaamuurari Jean Monnet kirjoitti historiallisen julistuksen, jolla Ranskan silloinen ulkoministeri Robert Schuman esitteli
Euroopan hiili- ja teräsyhteisön perustamista 9. toukokuuta 1950.
Vuonna 1958 Robert Schuman valittiin ensimmäiseksi puhemieheksi Strasbourgiin hiljattain perustettuun
Euroopan parlamenttiin, joka korvasi Euroopan hiili- ja teräsyhteisön yhteisen edustajakokouksen.
Jean Monnet oli puolestaan Euroopan hiili- ja teräsyhteisön ensimmäinen puheenjohtaja vuosina 1952-1955.
Georges Berthoin toimi tuolloin Jean Monnet'n esikuntapäällikkönä.
Vuonna 1973 Berthoin oli myös yksi David Rockefellerin ja Henry Kissingerin perustaman Trilateraalisen
komission (Trilateral Commission) perustajista, joka on osa maailmanlaajuista varjohallitusta.
Vuonna 1975 Berthoinista tuli Trilateraalisen komission Euroopan puheenjohtaja.
3. Józef Retinger (1888 - 1960)
Puolalainen vapaamuurari Józef Retinger oli yksi toisen maailmansodan jälkeisen
eurooppalaisen liikkeen keskeisistä arkkitehdeistä.
Sen peruskivi laskettiin Haagin Eurooppa-kongressissa vuonna 1948.
Winston Churchillin johdolla kokoukseen osallistui 700 edustajaa.
Kongressin puheenjohtajana toimi muun muassa Józef Retinger.
Seuraavassa kokouksessa valmisteltiin Euroopan neuvoston perustamista ja päätettiin Euroopan talousliitosta.
Józef Retinger toimi Eurooppa-liikkeen pääsihteerinä vuosina 1948-1950.
Häntä pidettiin myös David Rockefellerin vuosina 1952-1954 käynnistämien
epävirallisten Bilderberg-konferenssien perustajana.
Sen jälkeen hän toimi Bilderberg-ryhmän pysyvänä sihteerinä kuolemaansa saakka vuonna 1960.
Bilderberg-konferenssi on ollut maailman johtajien yksinoikeudellinen tapaaminen vuodesta 1954 lähtien.
Se järjestetään kerran vuodessa suljettujen ovien takana - ilman julkisuutta ja täysin salassa.
Aiemmin vähän tunnetut osallistujat löytyvät usein korkeista asemista pian Bilderbergereiden vierailun jälkeen.
Euroopan talousyhteisön syntymätodistus on niin sanottu Rooman sopimus vuodelta 1957.
Brittiläinen historioitsija Richard Aldrich paljasti, että ne ovat peräisin Bilderberg-kokouksesta vuonna 1956.
4 Paul-Henri Spaak (1899 - 1972)
Belgian pääministeri Paul-Henri Spaak toimi Eurooppa-liikkeen puheenjohtajana vuosina 1950-1955, ja hänellä oli ratkaiseva rooli
Euroopan unioniksi kehittyneiden toimielinten perustamisessa.
Spaak tapasi Jean Monnet'n, Robert Schumanin, Walter Hallsteinin ja Konrad Adenauerin säännöllisesti Jean Monnet'n yksityiskodissa
keskustellakseen EU:n täytäntöönpanosta ja käyttöönotosta.
Myös Rockefellerin perheen rahoittaman Council on Foreign Relations -järjestön
perustaja Walter Lippmann oli siellä vakiovieraana.
5 Walter Hallstein (1901 - 1982)
Saksalainen lakimies ja poliitikko Walter Hallstein oli keskeisessä asemassa laadittaessa Euroopan talousyhteisön (ETY)
perustamissopimusta, joka tuli voimaan 1. tammikuuta 1958.
Hallstein oli ETY:n komission ensimmäinen puheenjohtaja vuosina 1958-1967 ja sen jälkeen Kansainvälisen
eurooppalaisen liikkeen puheenjohtaja vuoteen 1974 asti.
Tässä yhteydessä on huomionarvoista, että Hallstein oli osallistunut Bilderberg-konferenssiin vuonna 1958.
Perustajaisät osoittavat, että EU:n perustivat ja rahoittivat kansainvälinen vapaamuurarius ja vaikutusvaltaiset langanvetäjät.
Tavoitteena oli maailmanhallituksen perustaminen, kuten Jean Monnet'n esikuntapäällikkö asian selkeästi ilmaisi.
Seuraavat tiedot antavat lisätietoa eurooppalaisten aloitteiden rahoituksesta ja niiden perustajista:
Vuonna 1948 Coudenhove-Kalergi perusti New Yorkissa American Committee for a United Europe -järjestön.
Rahoitus tähän saatiin muun muassa Fordin ja Rockefellerin säätiöiltä.
Komiteaa johti entinen tiedustelupäällikkö William Joseph Donovan, ja hänen sijaisenaan oli CIA:n johtaja Allen Welsh Dulles.
Donovan oli myös Rockefeller-säätiön jäsen.
Vuosina 1927-1969 Allen Dulles toimi myös Rockefellerin perheen rahoittaman Council on Foreign Relations
-järjestön johtokunnassa, ja häntä pidettiin yhtenä aikansa vaikutusvaltaisimmista vapaamuurareista.
Amerikan yhdistyneen Euroopan puolesta toimiva amerikkalainen komitea oli 1960-luvulle asti
koko Eurooppa-liikkeen merkittävä rahoittaja.
Sitä käytettiin huomaamattomana tapana kanavoida CIA:n varoja salaa eurooppalaisille järjestöille, kuten
Euroopan neuvostolle ja Euroopan hiili- ja teräsyhteisölle.
1950-luvun puolivälissä tämä komitea sai CIA:lta noin miljoona Yhdysvaltain dollaria vuodessa.
Yhdysvaltain hallituksen salaiseksi luokitellut asiakirjat vuodelta 2000 paljastivat myös, että
Eurooppa-liikkeen johtajat Józef Retinger, Robert Schuman ja Paul-Henri Spaak saivat myös varoja CIA:lta.
Tähän asti Rockefellerin perhe ja erityisesti perheen jälkeläinen David Rockefeller on osoittautunut voimakkaaksi
suunnannäyttäjäksi perustajaisien ja EU:n rahoituksen takana.
David Rockefeller, joka kuoli vuonna 2017, oli amerikkalainen pankkiiri ja vuodesta 1949 lähtien hallituksen jäsen ja
myöhemmin johtaja Council on Foreign Relations -järjestössä, joka toimii eräänlaisena varjohallituksena Amerikassa.
David Rockefellerin suuren vaikutuksen alaisena CFR valmisteli ja asetti strategisesti Bilderberg-konferenssin
ja Trilateraalisen komission Euroopan unionin rinnalle.
EU:n perustamisen rahoittivat pääasiassa hänen luottamusmiehensä Donovan ja Dulles CIA:n avustuksella.
Onko Euroopan unioni nyt myös paljastumassa pelinappulaksi näiden voimakkaiden
sähkösotureiden ja heidän vaikutuskeskustensa käsissä?
Entä EU:n nykyinen johto?
4 LUKU EU:n komission puheenjohtajat vuodesta 1999
On syytä huomata, että EU:n komission puheenjohtajat eivät ole kansalaisten suoraan valitsemia, vaan Eurooppa-neuvosto
nimittää heidät ja Euroopan parlamentti valitsee heidät.
1 Romano Prodi (Euroopan komission puheenjohtaja 1999-2004).
Romano Prodi oli Euroopan ulkosuhteiden neuvoston jäsen vuoteen 2019 asti.
Sen perusti ja rahoitti pääasiassa George Soros vuonna 2007 Council on Foreign Relations
-järjestön eurooppalaiseksi sivuliikkeeksi.
Prodin entinen poliittinen neuvonantaja Alba Lamberti on nyt Euroopan ulkosuhteiden neuvoston varajohtaja.
Prodi osallistui Bilderberg-kokouksiin vuodesta 1980 lähtien ja toimi myöhemmin jopa Bilderberg-ryhmän johtokunnassa.
2 Jose Manuel Barroso (Euroopan komission puheenjohtaja 2004-2014)
Barroso on kuulunut Bilderberg-ryhmään vuodesta 1994, ja nyt hän on Bilderbergin johtoryhmän jäsen.
3. Jean-Claude Juncker (Euroopan komission puheenjohtaja 2014-2019).
Vuonna 2019 unkarilainen sanomalehti Magyar Idök kertoi yksityiskohtaisesti George Sorosin ja hänen
järjestöjensä edustajien jatkuvista ja intensiivisistä yhteyksistä johtaviin EU-poliitikkoihin.
Soros on tavannut Junckerin tai hänen komissionsa jäseniä virallisesti yli 20 kertaa
Jean-Claude Junckerin toimikauden alun jälkeen.
Junckerin lausunto vuodelta 1999 tekee uuden maailmanjärjestyksen lähestymistavan selväksi:
Päätämme jostakin, laitamme sen sitten huoneeseen ja odotamme hetken aikaa, mitä tapahtuu.
Jos ei synny suurta meteliä eikä mellakoita, koska suurin osa ihmisistä ei ymmärrä, mitä on päätetty, me
jatkamme - askel askeleelta, kunnes paluuta ei enää ole.
Tässä vaiheessa EU:n päätöksentekijöitä ohjaava seuraava suunnannäyttäjä tulee näkyviin.
Myös George Soros työskentelee CFR:n yhteydessä.
Hänen allekirjoituksensa voidaan tunnistaa Ukrainan hallituksen kaatamisessa, Euromaidanin vallankaappauksessa vuosina 2013-2014.
Soros itse totesi CNN:n haastattelussa vuonna 2014, että hänellä ja hänen
Soros-säätiöllään oli tärkeä rooli Ukrainan tapahtumissa.
On kuitenkin myös konkreettisia todisteita siitä, että Soros on ollut mukana kaikissa värivallankumouksissa
eli hallitusten kaatamisissa viimeisten 15 vuoden aikana.
4 Ursula von der Leyen (Euroopan komission puheenjohtaja vuodesta 2019).
Ennen kuin von der Leyenistä tuli EU-komissaari, hän osallistui virallisesti neljään Bilderberg-konferenssiin.
Sitä pidetään David M. Rubensteinin ensimmäisenä käyntikohteena Euroopassa.
Rubenstein on CFR:n puheenjohtaja ja David Rockefellerin ja Henry Kissingerin perustaman Trilateraalisen komission jäsen.
Lukuisat EU:n poliitikot, hallitusten edustajat ja avainhenkilöt johtavista EU-maista on mainittava samassa
hengenvedossa EU:n komission puheenjohtajien kanssa.
He ovat myös Bilderberg-ryhmän, Euroopan ulkosuhteiden neuvoston ja Trilateraalisen komission jäseniä.
Tässä muutamia esimerkkejä:
Ranska
Ranskan presidentti Emmanuel Macron osallistui vuoden 2014 Bilderberg-konferenssiin.
Hänen pitkäaikainen neuvonantajansa Alexandre Adam ja Eurooppa-asioista vastaava neuvonantajansa Garance
Pineau ovat Euroopan ulkosuhteiden neuvoston jäseniä.
Italia
Mario Draghi oli Italian pääministeri lokakuuhun 2022 asti.
Hän osallistui Bilderberg-konferenssiin vuosina 1994, 1995, 2002, 2003, 2004 ja 2007.
Hän on myös Rockefeller-säätiön perustaman johtavien rahoitusalan toimijoiden yksityisen klubin, Group of Thirty:n, jäsen.
Giorgia Meloni on ollut Italian pääministeri lokakuusta 2022 lähtien.
Helmikuussa 2021 hän siirtyi Aspen Instituteen, joka on Washingtonissa sijaitseva kansainvälinen ajatushautomo.
Instituuttia rahoittaa muun muassa Rockefellerin perhe.
Itävalta
Sebastian Kurz oli Itävallan liittokansleri vuoteen 2021 asti, jolloin hän oli George Sorosin
European Council on Foreign Relations -järjestön jäsen.
Myös nykyinen Eurooppa- ja perustuslakiasioista vastaava liittovaltion ministeri
Karoline Edtstadler kuuluu tähän eliittipiiriin.
Nykyinen liittokansleri Karl Nehammer ja Itävallan ulkoministeri Alexander Schallenberg tapaavat säännöllisesti
Georg Sorosia tai hänen poikaansa Alexander Sorosia.
Lähes kaikki Itävallan kanslerit vuodesta 1970 lähtien ovat osallistuneet Bilderberg-kokouksiin.
Saksa
Saksan liittokansleri Olaf Scholz osallistui vuoden 2010 Bilderberg-konferenssiin.
Jörg Kukiesia pidetään yhtenä hänen tärkeimmistä neuvonantajistaan.
Hän on valtiosihteeri liittokanslerinvirastossa ja osallistui Bilderberg-konferenssiin 2022.
Olaf Scholzin hallituksen kaksi parlamentaarista valtiosihteeriä, Niels Annen ja Franziska
Brantner, ovat Euroopan ulkosuhteiden neuvoston jäseniä.
Tässäkin yhteydessä on selvää, miten Bilderbergit, CFR tai sen eurooppalainen haara, Euroopan
ulkosuhteiden neuvosto, ovat nimittäneet EU:n nykyiset johtajat.
Tästä on loogisena seurauksena se, että nämä elimet valvovat myös niitä ja toteuttavat niiden tavoitteita
politiikassaan, erityisesti uuden maailmanhallituksen luomista - ja tämä jää suurelta osin väestön huomaamatta.
James Warburg, CFR:n jäsen 17. helmikuuta 1950: Saamme maailmanhallituksen, piditte siitä
tai ette, joko alistumalla tai sopimalla siitä.
Johtopäätös: EU:ta ovat alusta lähtien rahoittaneet ja valvoneet voimakkaat sähkösoturit, jotka ovat
vehkeilleet yhden maailman hallituksen muodostamiseksi.
He ovat horjuttaneet EU-maiden itsemääräämisoikeutta askel askeleelta ja ajaneet läpi yhden
maailmanhallituksen agendaa vastoin ihmisten tahtoa.
EU:sta itsestään on kehittynyt näiden globaalien strategien valvontakeskus, joka sanelee kaikkia
jäsenvaltioita aina kansallisen lainsäädännön tasolle asti.
Monet ihmiset eivät vielä ymmärrä, että koko EU ja siten jokainen EU:n kansalainen (!) on tällä hetkellä sodassa Venäjän kanssa.
Miten tällainen oli edes mahdollista ilman, että suuri yleisö huomasi sen?
Bilderberg-konferenssin perustaja David Rockefeller sanoi vuonna 1991:
Olemme kiitollisia Washington Postille, New York Timesille, Time-lehdelle ja muille suurille julkaisuille, joiden
päätoimittajat osallistuivat kokouksiimme aiemmin ja noudattivat luottamuksellisuuslupausta lähes 40 vuoden ajan.
Meidän ei olisi koskaan ollut mahdollista kehittää suunnitelmaa maailmaa varten, jos olisimme olleet julkisuudessa noina vuosina.
Maailma on kuitenkin monimutkaisella ja valmistellulla tiellä kohti maailmanhallitusta.
Toisin sanoen Rockefeller on hyvin kiitollinen valtavirran tiedotusvälineille, koska ne pitivät
suunnitelmat salassa maailman yleisöltä vuosikymmenien ajan ja peittelivät globaalien strategien toimintaa.
Tämä koskee myös Euroopan valtamediaa!
Tämä oli ainoa tapa onnistua perustamaan maailmanhallitus askel askeleelta taustalta vuosikymmenien ajan, heikentämällä
EU:n jäsenvaltioiden hallituksia ja viimeisimpänä jopa naamioimalla nykyinen sotaan osallistuminen rauhanprojektiksi.
Mutta vielä ei ole liian myöhäistä!
Nämä pääsuunnittelijat ja heidän liittolaisensa kansallisvaltioissa on saatettava väestön tietoisuuteen kasvojensa
ja nimiensä avulla, ja heidän suunnitelmansa maailmanhallituksen toteuttamiseksi on myös saatava tarkastelun kohteeksi.
Tämä on ainoa tapa varmistaa, että pahaa aavistamaton väestö ei enää alistu tälle sanelulle, vaan että
väestö voittaa nämä pääsuunnittelijat ja heidän valvontakeskuksensa ja suunnitelmansa.
Levittäkää tätä ohjelmaa ja sen räjähdysaltista sisältöä mahdollisimman laajalti!