Mierový projekt EÚ je vo vojne!
Vyplýva to z vyjadrení vysokého predstaviteľa EÚ pre zahraničné veci Josepa Borrella na
Mníchovskej bezpečnostnej konferencii 2023.
Tvrdí, že Ukrajina nemôže vyhrať vojnu bez munície.
Borrell povedal: Sme vo vojnovom režime. Teraz je potrebné rýchlo reagovať.
Sú vo vojnovom režime
EÚ sľubuje Ukrajine pomoc s muníciou
EÚ zvyšuje vojenskú pomoc o dve miliardy eur
Milión granátov za dvanásť mesiacov
Členské štáty chcú dodať Ukrajine milión kusov delostreleckej munície v priebehu dvanástich mesiacov.
Rozhodnutie o vojenskej výcvikovej misii EÚ pre Ukrajinu
Európska únia - a teda každý občan EÚ (!) - je vo vojne s Ruskom.
V tomto dokumentárnom filme televízia Kla.TV objasňuje históriu a rozhodovacie orgány EÚ - od
zakladateľov až po súčasnú vrcholovú politiku.
Kto riadi Európsku úniu a aké ciele v skutočnosti sleduje?
Na začiatku sa dozviete, ako je EÚ vo vojne s Ruskom.
V nasledujúcich kapitolách sa budeme zaoberať otázkou, ako k tomu mohlo dôjsť.
KAPITOLA 1 - Európska únia je vo vojne
Dňa 10. decembra 2012 bola Európskej únii udelená Nobelova cena za mier.
O 10 rokov neskôr sa EÚ zapojila do vojny medzi Ruskom a Ukrajinou a dodáva vojenské zásoby v miliardových hodnotách.
Namiesto zmiernenia napätia a sústredenia sa na mierové rokovania sa tým vojna len podnecuje.
EÚ doteraz poskytla 4,5 miliardy eur na vojenské zásahy so zbraňami a vybavením vo vojne medzi Ruskom a Ukrajinou.
Súčasná vojnová politika Európskej únie je šikovne maskovaná ako mierová politika.
Mierový nástroj - tak sa nazýva nástroj EÚ na financovanie vojny, z ktorého pochádzajú prostriedky na účasť vo vojne.
EÚ a NATO podpísali 10. januára 2023 v Bruseli aj dohodu o budúcej strategickej spolupráci.
Keďže EÚ je vojensky zapojená do rusko-ukrajinskej vojny, celá EÚ je už zapojená do vojny, ktorú vedie nečlenský štát EÚ.
To predstavuje riziko a provokuje nebezpečenstvo tretej svetovej vojny a rozšírenia vojny na európsku pôdu.
EÚ je tiež v hospodárskej vojne s Ruskom.
Od anexie Krymu Ruskom v roku 2014 a najmä od začiatku vojny medzi Ruskom a Ukrajinou vo
februári 2022 boli na Rusko uvalené početné sankcie.
Tie však postihujú najmä Európu, a to najmä európske obyvateľstvo, keďže sankcie zvyšujú ceny energií a infláciu v Európe.
Aj súčasná zahraničná a bezpečnostná politika EÚ jasne ukazuje, že krajiny EÚ sa podriaďujú pokynom vedenia EÚ!
A to aj napriek tomu, že na všetky dôležité rozhodnutia na úrovni EÚ sa uplatňuje zásada jednomyseľnosti - ako
napríklad v prípade dodávok zbraní a sankcií - čo každému štátu de facto dáva právo veta.
Ak by len jedna krajina hlasovala proti, účasť vo vojne by sa neuskutočnila.
Táto zásada jednomyseľnosti a právo veta sa vzťahuje na rozhodnutia prijaté v Rade Európskej únie
v oblasti zahraničnej a bezpečnostnej politiky.
Pri hlasovaní o dodávkach zbraní a sankciách sa Rada Európskej únie skladá z ministrov zahraničných vecí členských štátov EÚ.
Krajiny ako Maďarsko a Rakúsko, ktoré sa nezúčastňujú na dodávkach zbraní, ich umožňujú
využitím možnosti konštruktívneho zdržania sa.
Hoci sa zdržali hlasovania, nevyužili svoje právo veta, aby hlasovali proti účasti vo vojne.
Prečo sa toto právo veta nevyužíva a prečo dokonca ani neutrálna krajina ako Rakúsko
nehlasuje proti, a tak zabráni účasti vo vojne?
Aby sme mohli odpovedať na túto otázku, musíme pochopiť, ako EÚ funguje a ako je organizovaná.
KAPITOLA 2 - Členstvo v EÚ vedie k vzdaniu sa národnej suverenity
Začiatky EÚ siahajú do 50. rokov 20. storočia.
9. mája 1950 vtedajší francúzsky minister zahraničných vecí Robert Schuman predstavil myšlienku zveriť
francúzsko-nemeckú výrobu uhlia a ocele pod spoločný orgán.
Tento plán vošiel do histórie ako Schumanov plán a viedol k založeniu Európskeho spoločenstva uhlia a ocele v apríli 1951.
EÚ preto každoročne 9. mája oslavuje Deň Európy.
V súčasnosti je EÚ úniou 27 európskych štátov s celkovým počtom 450 miliónov obyvateľov.
Postupom času sa EÚ čoraz viac formovala do podoby politickej únie, ktorá získavala čoraz
väčší vplyv a politickú moc nad členskými štátmi.
V roku 1957 bolo Rímskou zmluvou založené Európske hospodárske spoločenstvo štátmi Belgicko, Francúzsko,
Taliansko, Luxembursko, Holandsko a Spolková republika Nemecko.
V roku 1987 sa Spoločenstvo, ktoré sa dovtedy zameriavalo na hospodársku spoluprácu, zmenilo na politickú úniu.
Maastrichtskou zmluvou z roku 1992 bola doplnená spoločná zahraničná a bezpečnostná politika.
V nasledujúcich reformných zmluvách - naposledy v Lisabonskej zmluve, ktorá nadobudla platnosť v roku 2009 -
sa nadnárodné politické právomoci EÚ neustále rozširovali a národné vlády boli zbavené právomocí.
Nadnárodné právomoci EÚ sa postupne rozširovali vo viacerých reformných zmluvách, naposledy v Lisabonskej zmluve z roku 2009.
V dôsledku toho sa v súčasnosti približne 90 % právnych predpisov v členských štátoch EÚ týka vykonávania právnych predpisov EÚ.
To predstavuje obrovské obmedzenie suverenity členského štátu EÚ a svedčí o obrovskom vplyve na legislatívu.
Predpokladom nadobudnutia platnosti Lisabonskej zmluvy bola jej ratifikácia všetkými 27 členskými štátmi EÚ.
Čo sa však stane, ak obyvatelia krajiny ratifikáciu neprijmú?
Ako sa EÚ vysporiada s nežiaducim správaním voličov?
Po tom, čo Íri v roku 2008 v referende odmietli Lisabonskú zmluvu, sa bez ďalších okolkov uskutočnilo nové hlasovanie.
V druhom referende v roku 2009, ktoré nebolo bez kontroverzií, sa Íri nakoniec vyslovili za vstup do EÚ.
V tejto súvislosti je tiež zarážajúce, že vláda EÚ podniká veľmi tvrdé kroky proti svojim členským štátom, ak
prijímajú zákony alebo reformy, ktoré sa Komisii EÚ nepáčia.
Tu je niekoľko príkladov:
26.10.2022 | EÚ vyťahuje na Poľsko kladivo v hodnote miliárd eur
13/12/2022 | EÚ stiahne z Maďarska 6,3 miliardy eur
29/09/2022 | Komisia EÚ začala niekoľko konaní proti Nemecku
Pravdepodobne nie je náhoda, že suverenita všetkých národných štátov sa čoraz viac
odovzdáva vyššej autorite - v tomto prípade EÚ.
Vyhlásenie Georgesa Berthoina, ktorý bol šéfom štábu Jeana Monneta, jedného zo
zakladateľov EÚ, naznačuje, čo sa za tým skrýva:
Berthoin v jednom z rozhovorov v roku 2010 povedal: To, čo sa realizovalo v Európe, bude
jedného dňa možné uplatniť na úrovni svetovej vlády.
Práve to je veľkou výzvou 21. storočia.
Pôsobivým príkladom je prejav Georgea Busha staršieho na Valnom zhromaždení OSN v roku 1990,
keď bol prezidentom Spojených štátov amerických.
Uviedol v ňom, že dúfa vo vytvorenie nového svetového poriadku.
Nižšie uvádzame mená iniciátorov a architektov tohto nového svetového poriadku v súvislosti s Európskou úniou.
KAPITOLA 3 - Zakladatelia EÚ: ich ciele, financovatelia a klienti
Medzi najvýznamnejších zakladateľov EÚ patria okrem Roberta Schumana aj štátnici Richard Coudenhove-Kalergi, Jean
Monnet, Paul-Henri Spaak, Walter Hallstein a Józef Retinger.
1 Richard Coudenhove-Kalergi (1894 - 1972)
Po prvej svetovej vojne existovali rôzne snahy o zjednotenie európskych národov pod jeden štát.
Jednou z nich je Paneurópska únia, ktorú v roku 1922 založil Rakúšan Richard Coudenhove-Kalergi.
Baron Louis Rothschild podporoval paneurópske hnutie a spojil Coudenhove-Kalergiho s hamburským bankárom Maxom Warburgom.
Na rozbehnutie hnutia venoval 60 000 zlatých mariek.
V roku 1946 britský premiér a slobodomurár Winston Churchill predniesol v Zürichu
prejav, ktorého autorom bol Coudenhove-Kalergi.
V ňom vyzval na vytvorenie Spojených štátov európskych.
V roku 1948 sa v Haagu pod Churchillovým predsedníctvom napokon konal kongres Európskeho hnutia, ktorý
neskôr viedol k založeniu Rady Európy v Štrasburgu.
Coudenhove-Kalergi bol sám slobodomurárom a v roku 1947 založil pôvodnú slobodomurársku lóžu PAN-EUROPA.
Výskumná slobodomurárska lóža Quatuor Coronati vo svojej ročenke o Paneurópskom hnutí z roku 1995 otvorene priznala, že
Coudenhove-Kalergi vybudoval svoju politickú organizáciu - na celom svete - s pomocou lóžového aparátu slobodomurárstva.
K známym podporovateľom patrili slobodomurári ako Otto von Habsburg, Hjalmar Schacht, Ludwig Nathaniel
Rothschild, Konrad Adenauer, Felix Warburg a Jean Monnet.
2. Jean Monnet (1888 - 1979) a Robert Schuman (1886 - 1963)
Slobodomurár Jean Monnet napísal historickú deklaráciu, ktorou vtedajší francúzsky minister zahraničných
vecí Robert Schuman 9. mája 1950 predstavil založenie Európskeho spoločenstva uhlia a ocele.
V roku 1958 bol Robert Schuman zvolený za prvého predsedu novozaloženého Európskeho parlamentu v Štrasburgu, ktorý nahradil
Spoločné zhromaždenie Európskeho spoločenstva uhlia a ocele.
Jean Monnet bol zase prvým predsedom Európskeho spoločenstva uhlia a ocele v rokoch 1952 až 1955.
Georges Berthoin bol v tom čase náčelníkom štábu Jeana Monneta.
V roku 1973 bol Berthoin tiež jedným zo spoluzakladateľov Trilaterálnej komisie, organizácie, ktorú
založili David Rockefeller a Henry Kissinger ako súčasť globálnej tieňovej vlády.
V roku 1975 sa Berthoin stal európskym predsedom Trilaterálnej komisie.
3. Józef Retinger (1888 - 1960)
Poľský slobodomurár Józef Retinger bol jedným z hlavných architektov európskeho hnutia po druhej svetovej vojne.
Jej základný kameň bol položený na Európskom kongrese v Haagu v roku 1948.
Pod predsedníctvom Winstona Churchilla sa na ňom zúčastnilo 700 delegátov.
Kongresu okrem iných predsedal Józef Retinger.
Na ďalšom zasadnutí sa pripravilo založenie Rady Európy a rozhodlo sa o Európskej hospodárskej únii.
Józef Retinger bol generálnym tajomníkom Európskeho hnutia v rokoch 1948 až 1950.
Bol tiež považovaný za spoluzakladateľa neformálnych konferencií Bilderbergu, ktoré v
rokoch 1952 až 1954 inicioval David Rockefeller.
Potom bol až do svojej smrti v roku 1960 stálym tajomníkom skupiny Bilderberg.
Konferencia Bilderberg je exkluzívnym stretnutím svetových lídrov od roku 1954.
Koná sa raz ročne za zatvorenými dverami - bez akejkoľvek publicity a úplne v utajení.
Predtým málo známi účastníci sa často krátko po návšteve Bilderbergu ocitnú na vysokých postoch.
Rodným listom Európskeho hospodárskeho spoločenstva je takzvaná Rímska zmluva z roku 1957.
Britský historik Richard Aldrich odhalil, že vznikli na stretnutí Bilderbergu v roku 1956.
4 Paul-Henri Spaak (1899 - 1972)
Belgický premiér Paul-Henri Spaak bol v rokoch 1950 až 1955 predsedom Európskeho hnutia a zohral rozhodujúcu úlohu pri
vytváraní inštitúcií, z ktorých sa vyvinula Európska únia.
Spaak sa pravidelne stretával s Jeanom Monnetom, Robertom Schumanom, Walterom Hallsteinom a Konradom
Adenauerom v súkromnom dome Jeana Monneta, aby diskutovali o implementácii a zavedení EÚ.
Pravidelným hosťom bol aj Walter Lippmann, spoluzakladateľ Rady pre zahraničné vzťahy, ktorú financuje rodina Rockefellerovcov.
5 Walter Hallstein (1901 - 1982)
Nemecký právnik a politik Walter Hallstein sa podieľal na vypracovaní Zmluvy o Európskom hospodárskom
spoločenstve (EHS), ktorá nadobudla platnosť 1. januára 1958.
Hallstein bol prvým predsedom Komisie EHS v rokoch 1958 až 1967 a následne predsedom
Medzinárodného európskeho hnutia do roku 1974.
V tejto súvislosti je pozoruhodné, že Hallstein sa v roku 1958 zúčastnil na konferencii Bilderbergu.
Otcovia zakladatelia ukazujú, že EÚ bola zriadená a financovaná medzinárodným slobodomurárstvom a mocnými ťahačmi drôtov.
Cieľ: vytvorenie svetovej vlády, ako to jasne vyjadril šéf štábu Jeana Monneta.
Nasledujúce fakty poskytujú ďalšie informácie o financovaní európskych iniciatív a ich zakladateľoch:
V roku 1948 Coudenhove-Kalergi založil v New Yorku Americký výbor pre zjednotenú Európu.
Finančné prostriedky na tento projekt poskytli okrem iného Fordova a Rockefellerova nadácia.
Na čele výboru stál bývalý šéf spravodajskej služby William Joseph Donovan a jeho zástupcom bol riaditeľ CIA Allen Welsh Dulles.
Donovan bol tiež členom Rockefellerovej nadácie.
V rokoch 1927 až 1969 bol Allen Dulles tiež členom predstavenstva Rady pre zahraničné vzťahy, ktorú financovala
rodina Rockefellerovcov, a bol považovaný za jedného z najvplyvnejších slobodomurárov svojej doby.
Do 60. rokov 20. storočia bol Americký výbor pre zjednotenú Európu hlavným darcom európskeho hnutia ako celku.
Využíval sa ako diskrétny spôsob tajného presunu finančných prostriedkov CIA do európskych organizácií -
vrátane Rady Európy a Európskeho spoločenstva uhlia a ocele.
V polovici 50. rokov dostával tento výbor od CIA približne 1 milión amerických dolárov ročne.
Odtajnené americké vládne dokumenty z roku 2000 tiež odhalili, že vedúci predstavitelia Európskeho hnutia -
Józef Retinger, Robert Schuman a Paul-Henri Spaak - tiež dostávali finančné prostriedky od CIA.
Rodina Rockefellerovcov, a najmä jej syn David Rockefeller, sa až doteraz ukazovala ako mocný mozog,
ktorý stojí za otcami zakladateľmi a za financovaním EÚ.
David Rockefeller, ktorý zomrel v roku 2017, bol americký bankár a od roku 1949 bol členom predstavenstva a
neskôr riaditeľom Rady pre zahraničné vzťahy, ktorá ťahá za nitky ako akási tieňová vláda v Amerike.
Pod veľkým vplyvom Davida Rockefellera CFR strategicky pripravila a inštalovala konferenciu Bilderberg
a Trilaterálnu komisiu paralelne s Európskou úniou.
Vytvorenie EÚ v podstate financovali jeho dôverníci Donovan a Dulles s pomocou CIA.
Ukazuje sa dnes aj Európska únia ako figúrka v rukách týchto mocných ťahačov drôtov a ich centier vplyvu?
A čo súčasné vedenie EÚ?
KAPITOLA 4 Predsedovia Komisie EÚ od roku 1999
Je potrebné poznamenať, že predsedovia Komisie EÚ nie sú volení priamo občanmi, ale sú nominovaní
Európskou radou a následne volení Európskym parlamentom.
1 Romano Prodi (predseda Európskej komisie 1999 - 2004)
Romano Prodi bol do roku 2019 členom Európskej rady pre zahraničné vzťahy.
Túto organizáciu založil a financoval predovšetkým George Soros v roku 2007 ako európsku odnož Rady pre zahraničné vzťahy.
Prodiho bývalá politická poradkyňa Alba Lambertiová je teraz zástupkyňou riaditeľa Európskej rady pre zahraničné vzťahy.
Prodi sa od roku 1980 zúčastňoval na stretnutiach Bilderbergu a neskôr bol dokonca členom riadiaceho výboru skupiny Bilderberg.
2 José Manuel Barroso (predseda Európskej komisie 2004 - 2014)
Barroso je členom skupiny Bilderberg od roku 1994 a v súčasnosti je členom Vedúceho výboru skupiny Bilderberg.
3. Jean-Claude Juncker (predseda Európskej komisie 2014 - 2019)
V roku 2019 maďarský denník Magyar Idök podrobne informoval o prebiehajúcich a intenzívnych kontaktoch Georgea
Sorosa a zástupcov jeho organizácií s poprednými politikmi EÚ.
Soros sa od začiatku funkčného obdobia Jeana-Clauda Junckera oficiálne stretol s
Junckerom alebo členmi jeho Komisie viac ako 20-krát.
Junckerovo vyhlásenie z roku 1999 jasne naznačuje prístup k novému svetovému poriadku:
Niečo rozhodneme, potom to dáme do miestnosti a chvíľu počkáme, čo sa stane.
Ak nebude veľký krik a nepokoje, pretože väčšina ľudí nerozumie tomu, čo sa rozhodlo, budeme
pokračovať - krok za krokom, až kým nebude cesty späť.
V tomto momente sa stáva zrejmým ďalší vodca, ktorý riadi rozhodovacie orgány EÚ.
George Soros tiež pôsobí v CFR.
Jeho podpis možno rozpoznať na zvrhnutí vlády na Ukrajine, prevrate Euromajdan v rokoch 2013 až 2014.
Sám Soros v roku 2014 v rozhovore pre CNN uviedol, že on a jeho Sorosova nadácia
zohrali dôležitú úlohu v udalostiach na Ukrajine.
Existujú však aj konkrétne dôkazy o tom, že Soros sa podieľal na všetkých farebných revolúciách,
t. j. zvrhnutiach vlád za posledných 15 rokov.
4 Ursula von der Leyen (predsedníčka Európskej komisie od roku 2019)
Predtým, ako sa von der Leyenová stala komisárkou EÚ, sa oficiálne zúčastnila na štyroch konferenciách Bilderbergu.
Považuje sa za prvý prístav Davida M. Rubensteina v Európe.
Rubenstein je predsedom CFR a členom Trilaterálnej komisie, ktorú založili David Rockefeller a Henry Kissinger.
Mnohí politici EÚ, vládni predstavitelia a kľúčové osobnosti z popredných štátov EÚ sa musia
spomínať jedným dychom s predsedami Komisie EÚ.
Sú tiež členmi skupiny Bilderberg, Európskej rady pre zahraničné vzťahy a Trilaterálnej komisie.
Tu je niekoľko príkladov:
Francúzsko
Francúzsky prezident Emmanuel Macron bol účastníkom konferencie Bilderberg 2014.
Jeho dlhoročný poradca Alexandre Adam a jeho poradkyňa pre európske záležitosti Garance Pineauová
sú členmi Európskej rady pre zahraničné vzťahy.
Taliansko
Mario Draghi bol talianskym premiérom do októbra 2022.
Na konferencii Bilderberg sa zúčastnil v rokoch 1994, 1995, 2002, 2003, 2004 a 2007.
Je tiež členom Skupiny tridsiatich, súkromného klubu popredných finančných hráčov, ktorý založila Rockefellerova nadácia.
Giorgia Meloniová je talianskou premiérkou od októbra 2022.
Vo februári 2021 nastúpila do Aspen Institute, medzinárodného think tanku so sídlom vo Washingtone, D.C.
Tento inštitút financuje okrem iných aj rodina Rockefellerovcov.
Rakúsko
Sebastian Kurz bol rakúskym spolkovým kancelárom do roku 2021 a počas tohto obdobia bol členom
Európskej rady pre zahraničné vzťahy Georgea Sorosa.
Súčasná spolková ministerka pre Európu a ústavu Karoline Edtstadlerová je tiež členkou tohto elitného kruhu.
Súčasný spolkový kancelár Karl Nehammer a rakúsky minister zahraničných vecí Alexander Schallenberg sa pravidelne
stretávajú s Georgom Sorosom alebo jeho synom Alexandrom Sorosom.
Takmer všetci rakúski kancelári od roku 1970 sa zúčastnili na konferenciách Bilderbergu.
Nemecko
Nemecký kancelár Olaf Scholz bol účastníkom konferencie Bilderberg 2010.
Jörg Kukies je považovaný za jedného z jeho najdôležitejších poradcov.
Je štátnym tajomníkom v spolkovom kancelárstve a bol účastníkom konferencie Bilderberg 2022.
Dvaja parlamentní štátni tajomníci vo vláde Olafa Scholza, Niels Annen a Franziska Brantnerová,
sú členmi Európskej rady pre zahraničné vzťahy.
Aj v tomto prípade je jasné, že súčasní lídri EÚ sú menovaní Bilderbergom, CFR alebo jeho
európskou odnožou, Európskou radou pre zahraničné vzťahy.
Logickým dôsledkom toho je, že aj oni sú riadení týmito orgánmi a vo svojej politike realizujú ich ciele, najmä vytvorenie novej
svetovej vlády, čo zostáva pre obyvateľstvo zväčša nepovšimnuté.
James Warburg, člen CFR, 17. februára 1950: Budeme mať svetovú vládu, či sa vám to páči
alebo nie, buď podriadením, alebo dohodou.
Záver: EÚ je od svojho vzniku financovaná a kontrolovaná mocnými ťahačmi drôtov, ktorí sa
sprisahali s cieľom vytvoriť jednotnú svetovú vládu.
Postupne podkopávajú suverenitu krajín EÚ a proti vôli ľudí presadzujú program jednej svetovej vlády.
Samotná EÚ sa stala riadiacim centrom týchto globálnych stratégov, ktorí diktujú všetkým členským
štátom až po úroveň vnútroštátnych právnych predpisov.
Mnohí ľudia si ešte neuvedomujú, že celá EÚ, a teda každý občan EÚ (!), je v súčasnosti vo vojne s Ruskom.
Ako je vôbec možné, že si to široká verejnosť nevšimla?
David Rockefeller, zakladateľ konferencie Bilderberg, v roku 1991 povedal:
Sme vďační denníkom Washington Post, New York Times, časopisu Time a ďalším významným publikáciám, ktorých
šéfredaktori sa v minulosti zúčastňovali na našich stretnutiach a takmer 40 rokov rešpektovali prísľub mlčanlivosti.
Nikdy by sme nemohli vypracovať plán pre svet, keby sme boli v tých rokoch na očiach verejnosti.
Svet je však na zložitej a pripravenej ceste k svetovej vláde.
Inými slovami, Rockefeller je veľmi vďačný mainstreamovým médiám, pretože desaťročia tajili plány pred svetovou
verejnosťou a zakrývali aktivity globálnych stratégov.
Týka sa to aj mainstreamových médií v Európe!
Iba tak sa podarilo z pozadia v priebehu desaťročí postupne vytvoriť svetovú vládu, podkopať vlády
členských štátov EÚ a najnovšie dokonca zamaskovať súčasnú vojnovú angažovanosť za mierový projekt.
Ale ešte nie je neskoro!
Na týchto strojcov a ich spojencov v národných štátoch treba upozorniť obyvateľstvo, uviesť ich tváre a
mená a preskúmať aj ich plán na zavedenie svetovej vlády.
To je jediný spôsob, ako zabezpečiť, aby sa nič netušiace obyvateľstvo už viac nepodriaďovalo tomuto
diktátu, ale aby obyvateľstvo prekonalo týchto strojcov, ich riadiace centrá a plány.
Prosím, šírte tento program s jeho výbušným obsahom čo najviac!