Mirovni projekt EU je v vojni!
To temelji na izjavah visokega predstavnika EU za zunanje zadeve Josepa Borrella na münchenski varnostni konferenci 2023.
Trdi, da Ukrajina ne more zmagati v vojni brez streliva.
Borrell je dejal: Smo v vojnem stanju. Zdaj se je treba hitro odzvati.
so v vojnem stanju
EU Ukrajini obljublja pomoč pri oskrbi s strelivom
EU povečala vojaško pomoč za dve milijardi evrov
Milijon granat v dvanajstih mesecih
Države članice želijo Ukrajini v dvanajstih mesecih dobaviti skupaj milijon nabojev artilerijskega streliva.
Odločitev o vojaški misiji EU za usposabljanje v Ukrajini
Evropska unija - in s tem vsak njen državljan (!) - je v vojni z Rusijo.
V tem dokumentarnem filmu Kla.TV osvetljuje zgodovino in nosilce odločanja v EU - od
ustanoviteljev do sedanjega političnega vrha.
Kdo nadzoruje Evropsko unijo in kakšne cilje v resnici zasleduje?
Na začetku izveste, kako je EU v vojni z Rusijo.
V naslednjih poglavjih raziskujemo vprašanje, kako je do tega lahko prišlo.
POGLAVJE 1 - Evropska unija je v vojni
Evropska unija je 10. decembra 2012 prejela Nobelovo nagrado za mir.
Deset let pozneje je EU vpletena v rusko-ukrajinsko vojno z milijardami vojaških dobav.
Namesto da bi se vojna zmanjšala in osredotočila na mirovna pogajanja, se s tem le še podpihuje.
EU je doslej zagotovila 4,5 milijarde evrov za vojaško posredovanje z orožjem in opremo v rusko-ukrajinski vojni.
Sedanja vojna politika Evropske unije je spretno prikrita kot mirovna politika.
Peace Facility - tako se imenuje instrument EU za financiranje vojn, iz katerega se črpajo sredstva za sodelovanje v vojnah.
EU in Nato sta 10. januarja 2023 v Bruslju podpisala tudi sporazum o prihodnjem strateškem sodelovanju.
Ker je EU vojaško vpletena v rusko-ukrajinsko vojno, je celotna EU že vpletena v vojno, ki jo vodi država, ki ni članica EU.
S tem tvegamo in izzivamo nevarnost tretje svetovne vojne in širjenja vojne na evropska tla.
EU je tudi v gospodarski vojni z Rusijo.
Od priključitve Krima Rusiji leta 2014 in zlasti od začetka vojne med Rusijo in Ukrajino februarja
2022 so bile proti Rusiji uvedene številne sankcije.
Vendar pa sankcije vplivajo predvsem na Evropo, zlasti na evropsko prebivalstvo, saj se zaradi
njih zvišujejo cene energije in inflacija v Evropi.
Tudi sedanja zunanja in varnostna politika EU jasno kaže, da se države EU podrejajo navodilom vodstva EU!
In to kljub temu, da za vse pomembne odločitve na ravni EU velja načelo soglasja - kot v primeru dobave orožja in
sankcij -, kar vsaki državi dejansko daje pravico veta.
Če bi samo ena država glasovala proti, se vojna ne bi zgodila.
To načelo soglasja in pravica veta velja za odločitve Sveta Evropske unije o zunanji in varnostni politiki.
Svet Evropske unije pri glasovanju o dobavi orožja in sankcijah sestavljajo zunanji ministri držav članic EU.
Države, kot sta Madžarska in Avstrija, ki ne sodelujeta pri dobavi orožja, jo omogočata
z uporabo možnosti konstruktivne abstinence.
Čeprav se vzdržijo glasovanja, ne uporabijo pravice veta, da bi glasovali proti sodelovanju v vojni.
Zakaj ta pravica veta ni uporabljena in zakaj tudi nevtralna država, kot je Avstrija, ne
glasuje proti in s tem prepreči sodelovanje v vojni?
Da bi odgovorili na to vprašanje, moramo razumeti, kako EU deluje in kako je organizirana.
POGLAVJE 2 - Članstvo v EU vodi k odpovedi nacionalni suverenosti
Začetki EU segajo v petdeseta leta prejšnjega stoletja.
9. maja 1950 je takratni francoski zunanji minister Robert Schuman predstavil zamisel, da bi francosko-nemška
proizvodnja premoga in jekla spadala pod skupno upravo.
Ta načrt se je v zgodovino zapisal kot Schumanov načrt in je aprila 1951 pripeljal do
ustanovitve Evropske skupnosti za premog in jeklo.
Zato EU vsako leto 9. maja praznuje dan Evrope.
Danes EU združuje 27 evropskih držav s skupno 450 milijoni prebivalcev.
Sčasoma se je EU vse bolj oblikovala v politično unijo, ki je pridobivala vse večji
vpliv in politično moč nad državami članicami.
Evropsko gospodarsko skupnost so leta 1957 z Rimsko pogodbo ustanovile države Belgija, Francija, Italija,
Luksemburg, Nizozemska in Zvezna republika Nemčija.
Leta 1987 se je Skupnost, ki se je do takrat osredotočala na gospodarsko sodelovanje, preoblikovala v politično unijo.
Maastrichtska pogodba iz leta 1992 je uvedla skupno zunanjo in varnostno politiko.
V poznejših reformnih pogodbah - nazadnje v Lizbonski pogodbi, ki je začela veljati leta 2009 - so se
nadnacionalne politične pristojnosti EU nenehno širile, nacionalne vlade pa so bile razbremenjene.
Nadnacionalne pristojnosti EU so se postopoma širile v več reformnih pogodbah, nazadnje v Lizbonski pogodbi iz leta 2009.
Zato se zdaj približno 90 % zakonodaje v državah članicah EU nanaša na izvajanje zakonodaje EU.
To pomeni ogromno omejitev suverenosti države članice EU in kaže na velik vpliv na zakonodajo.
Ratifikacija v vseh 27 državah članicah EU je bila predpogoj za začetek veljavnosti Lizbonske pogodbe.
Kaj pa se zgodi, če se prebivalci države ne strinjajo z ratifikacijo?
Kako se EU spopada z nezaželenim volilnim vedenjem?
Potem ko so Irci leta 2008 na referendumu zavrnili Lizbonsko pogodbo, je bilo brez nadaljnjega izvedeno novo glasovanje.
Na drugem referendumu leta 2009, ki ni bil sporen, so Irci končno glasovali za.
Pri tem je presenetljivo tudi dejstvo, da vlada EU zelo ostro ukrepa proti svojim državam članicam, če te
sprejmejo zakone ali reforme, ki Komisiji EU niso všeč.
Tukaj je nekaj primerov:
26.10.2022 | EU je proti Poljski potegnila kladivo v vrednosti milijarde evrov
13/12/2022 | EU je Madžarski izplačala 6,3 milijarde evrov
29/09/2022 | Komisija EU sprožila več postopkov proti Nemčiji
Verjetno ni naključje, da se suverenost vseh nacionalnih držav vse bolj prenaša na višjo oblast - v tem primeru na EU.
Izjava Georgesa Berthoina, ki je bil vodja kabineta Jeana Monneta, enega od ustanovnih
očetov EU, daje slutiti, kaj je v ozadju tega:
Berthoin je v intervjuju leta 2010 dejal: To, kar je bilo uresničeno v Evropi, bo
nekoč mogoče uporabiti na ravni svetovne vlade.
Prav to je velik izziv 21. stoletja.
Impresiven primer tega je govor Georgea Busha starejšega na Generalni skupščini Združenih narodov leta
1990, ko je bil predsednik Združenih držav Amerike.
V njem je izjavil, da upa, da bo ustvaril nov svetovni red.
V nadaljevanju so našteti vodje in arhitekti tega novega svetovnega reda v povezavi z Evropsko unijo.
POGLAVJE 3 - Ustanovitelji EU: njihovi cilji, financerji in stranke
Poleg Roberta Schumana so najpomembnejši ustanovitelji EU tudi državniki Richard Coudenhove-Kalergi, Jean
Monnet, Paul-Henri Spaak, Walter Hallstein in Józef Retinger.
1 Richard Coudenhove-Kalergi (1894-1972)
Po prvi svetovni vojni so si evropski narodi na različne načine prizadevali za združitev v enotno državo.
Ena od njih je Panevropska unija, ki jo je leta 1922 ustanovil Avstrijec Richard Coudenhove-Kalergi.
Baron Louis Rothschild je podpiral vseevropsko gibanje in Coudenhove-Kalergija
povezal s hamburškim bankirjem Maxom Warburgom.
Za zagon gibanja je podaril 60.000 zlatih mark.
Leta 1946 je britanski ministrski predsednik in prostozidar Winston Churchill v Zürichu
imel govor, ki ga je napisal Coudenhove-Kalergi.
V njem je pozval k ustanovitvi Združenih držav Evrope.
Leta 1948 je pod Churchillovim predsedovanjem v Haagu končno potekal kongres evropskega gibanja, na katerem
je bil pozneje ustanovljen Svet Evrope v Strasbourgu.
Coudenhove-Kalergi je bil tudi sam prostozidar in je leta 1947 ustanovil prvotno prostozidarsko ložo PAN-EUROPA.
Zidarska raziskovalna loža Quatuor Coronati je v svojem letniku o vseevropskem gibanju iz leta 1995 odkrito priznala, da je
Coudenhove-Kalergi svojo politično organizacijo - po vsem svetu - zgradil s pomočjo prostozidarskega loškega aparata.
Med znanimi podporniki so bili prostozidarji, kot so Otto von Habsburg, Hjalmar Schacht, Ludwig Nathaniel
Rothschild, Konrad Adenauer, Felix Warburg in Jean Monnet.
2. Jean Monnet (1888-1979) in Robert Schuman (1886-1963)
Prostozidar Jean Monnet je napisal zgodovinsko izjavo, s katero je takratni francoski zunanji minister Robert Schuman 9. maja 1950
predstavil ustanovitev Evropske skupnosti za premog in jeklo.
Leta 1958 je bil Robert Schuman izvoljen za prvega predsednika novoustanovljenega Evropskega parlamenta v
Strasbourgu, ki je nadomestil skupno skupščino Evropske skupnosti za premog in jeklo.
Jean Monnet pa je bil prvi predsednik Evropske skupnosti za premog in jeklo med letoma 1952 in 1955.
Georges Berthoin je bil v tem času vodja štaba pod vodstvom Jeana Monneta.
Berthoin je bil leta 1973 tudi eden od soustanoviteljev Trilateralne komisije, organizacije, ki sta jo ustanovila David
Rockefeller in Henry Kissinger kot del svetovne vlade v senci.
Leta 1975 je Berthoin postal evropski predsednik Trilateralne komisije.
3. Józef Retinger (1888-1960)
Poljski prostozidar Józef Retinger je bil eden ključnih arhitektov evropskega gibanja po drugi svetovni vojni.
Njegov temeljni kamen je bil položen na evropskem kongresu v Haagu leta 1948.
Pod predsedstvom Winstona Churchilla je sodelovalo 700 delegatov.
Kongresu je med drugim predsedoval Józef Retinger.
Na naslednjem srečanju je bila pripravljena ustanovitev Sveta Evrope in sprejeta
odločitev o ustanovitvi Evropske gospodarske unije.
Józef Retinger je bil generalni sekretar Evropskega gibanja med letoma 1948 in 1950.
Veljal je tudi za soustanovitelja neformalnih konferenc Bilderberg, ki jih je med
letoma 1952 in 1954 začel David Rockefeller.
Nato je bil do svoje smrti leta 1960 stalni sekretar skupine Bilderberg.
Konferenca Bilderberg je ekskluzivno srečanje svetovnih voditeljev že od leta 1954.
Potekal je enkrat na leto za zaprtimi vrati - brez kakršne koli publicitete in popolnoma pod krinko.
Prej malo znani udeleženci se kmalu po obisku Bilderbergov pogosto znajdejo na visokih položajih.
Rojstni list Evropske gospodarske skupnosti je tako imenovana Rimska pogodba iz leta 1957.
Britanski zgodovinar Richard Aldrich je razkril, da so nastali na srečanju Bilderbergov leta 1956.
4 Paul-Henri Spaak (1899-1972)
Belgijski premier Paul-Henri Spaak je bil predsednik Evropskega gibanja med letoma 1950 in 1955 in je imel odločilno vlogo
pri vzpostavitvi institucij, ki so se razvile v Evropsko unijo.
Spaak se je redno srečeval z Jeanom Monnetom, Robertom Schumanom, Walterjem Hallsteinom in Konradom Adenauerjem na zasebnem domu
Jeana Monneta, kjer so razpravljali o izvajanju in uvedbi EU.
Redni gost je bil tudi Walter Lippmann, soustanovitelj Sveta za zunanje odnose, ki ga financira družina Rockefeller.
5 Walter Hallstein (1901-1982)
Nemški pravnik in politik Walter Hallstein je bil ključnega pomena pri pripravi Pogodbe o Evropski gospodarski
skupnosti (EGS), ki je začela veljati 1. januarja 1958.
Hallstein je bil med letoma 1958 in 1967 prvi predsednik Komisije EGS, nato pa do leta
1974 predsednik Mednarodnega evropskega gibanja.
V tem kontekstu velja omeniti, da se je Hallstein leta 1958 udeležil konference Bilderberg.
Ustanovni očetje dokazujejo, da so EU ustanovili in financirali mednarodni prostozidarji in vplivni potegneži za žice.
Cilj: vzpostavitev svetovne vlade, kot je jasno povedal vodja osebja Jeana Monneta.
Naslednja dejstva omogočajo dodaten vpogled v financiranje evropskih pobud in njihovih ustanoviteljev:
Leta 1948 je Coudenhove-Kalergi v New Yorku ustanovil Ameriški odbor za združeno Evropo.
Sredstva za to sta med drugim zagotovili Fordova in Rockefellerjeva fundacija.
Odbor je vodil nekdanji vodja obveščevalne službe William Joseph Donovan, njegov
namestnik pa je bil direktor Cie Allen Welsh Dulles.
Donovan je bil tudi član Rockefellerjeve fundacije.
Med letoma 1927 in 1969 je bil Allen Dulles tudi član upravnega odbora Sveta za zunanje odnose, ki ga je
financirala družina Rockefeller, in je veljal za enega najvplivnejših prostozidarjev svojega časa.
Do šestdesetih let 20. stoletja je bil Ameriški odbor za združeno Evropo glavni donator celotnega evropskega gibanja.
Uporabljala se je kot diskreten način za prikrito posredovanje sredstev Cie evropskim organizacijam, vključno s
Svetom Evrope ter Evropsko skupnostjo za premog in jeklo.
Sredi petdesetih let prejšnjega stoletja je ta odbor od CIA prejel približno milijon ameriških dolarjev na leto.
Razkriti dokumenti ameriške vlade iz leta 2000 so razkrili tudi, da so voditelji Evropskega gibanja - Józef
Retinger, Robert Schuman in Paul-Henri Spaak - prav tako prejemali sredstva od Cie.
Do zdaj se je družina Rockefeller, zlasti njen potomec David Rockefeller, izkazala kot mogočna gonilna
sila, ki stoji za ustanovitelji in financiranjem EU.
David Rockefeller, ki je umrl leta 2017, je bil ameriški bankir, od leta 1949 pa član upravnega odbora in
pozneje direktor Sveta za zunanje odnose, ki kot nekakšna vlada v senci vleče niti v Ameriki.
Pod velikim vplivom Davida Rockefellerja je CFR strateško pripravil in vzpostavil konferenco Bilderberg
in Trilateralno komisijo vzporedno z Evropsko unijo.
Ustanovitev EU sta v glavnem financirala njegova zaupnika Donovan in Dulles s pomočjo Cie.
Ali se tudi Evropska unija danes kaže kot lutka v rokah teh mogočnih vlečnih sil in njihovih vplivnih centrov?
Kaj pa sedanje vodstvo EU?
POGLAVJE 4 Predsedniki Komisije EU po letu 1999
Omeniti velja, da predsednikov Komisije EU ne volijo neposredno državljani, temveč jih imenuje
Evropski svet, nato pa jih izvoli Evropski parlament.
1 Romano Prodi (predsednik Evropske komisije 1999-2004)
Romano Prodi je bil do leta 2019 član Evropskega sveta za zunanje odnose.
To je leta 2007 ustanovil in financiral predvsem George Soros kot evropsko podružnico Sveta za mednarodne odnose.
Prodijeva nekdanja politična svetovalka Alba Lamberti je zdaj namestnica direktorja Evropskega sveta za zunanje odnose.
Prodi je od leta 1980 sodeloval na srečanjih skupine Bilderberg, pozneje pa je bil celo član upravnega odbora skupine Bilderberg.
2 Jose Manuel Barroso (predsednik Evropske komisije 2004-2014)
Barroso je član skupine Bilderberg od leta 1994, zdaj pa je član vodstvenega odbora skupine Bilderberg.
3. Jean-Claude Juncker (predsednik Evropske komisije 2014-2019)
Leta 2019 je madžarski dnevnik Magyar Idök podrobno poročal o stalnih in intenzivnih stikih Georgea Sorosa in
predstavnikov njegovih organizacij z vodilnimi politiki EU.
Soros se je od začetka mandata Jean-Clauda Junckerja z Junckerjem ali člani njegove Komisije uradno srečal več kot 20-krat.
V Junckerjevi izjavi iz leta 1999 je pristop k novemu svetovnemu redu jasen:
Nekaj se odločimo, potem pa to postavimo v sobo in počakamo nekaj časa, da vidimo, kaj se bo zgodilo.
Če ne bo velikega hrupa in nemirov, ker večina ljudi ne razume, kaj je bilo odločeno, bomo
nadaljevali - korak za korakom, dokler ne bo poti nazaj.
Na tej točki se pokaže naslednji vodja, ki vodi nosilce odločanja v EU.
Tudi George Soros deluje v okviru CFR.
Njegov podpis lahko prepoznamo v strmoglavljenju vlade v Ukrajini, državnem udaru Euromajdana v letih 2013-2014.
Soros je leta 2014 v intervjuju za CNN izjavil, da sta on in njegova Sorosova fundacija
igrala pomembno vlogo pri dogodkih v Ukrajini.
Obstajajo pa tudi konkretni dokazi, da je Soros vpleten v vse barvne revolucije, tj. strmoglavljenja vlad v zadnjih 15 letih.
4 Ursula von der Leyen (predsednica Evropske komisije od leta 2019)
Preden je von der Leyenova postala evropska komisarka, se je uradno udeležila štirih konferenc skupine Bilderberg.
Velja za prvo pristanišče Davida M. Rubensteina v Evropi.
Rubenstein je predsednik CFR in član Trilateralne komisije, ki sta jo ustanovila David Rockefeller in Henry Kissinger.
V isti sapi kot predsednike Komisije EU je treba omeniti številne politike, predstavnike
vlad in ključne osebe iz vodilnih držav EU.
So tudi člani skupine Bilderberg, Evropskega sveta za zunanje odnose in Trilateralne komisije.
Tukaj je nekaj primerov:
Francija
Francoski predsednik Emmanuel Macron je sodeloval na konferenci Bilderberg 2014.
Njegov dolgoletni svetovalec Alexandre Adam in svetovalka za evropske zadeve Garance Pineau
sta člana Evropskega sveta za zunanje odnose.
Italija
Mario Draghi je bil italijanski predsednik vlade do oktobra 2022.
Konference Bilderberg se je udeležil leta 1994, 1995, 2002, 2003, 2004 in 2007.
Je tudi član skupine tridesetih, zasebnega kluba vodilnih finančnih akterjev, ki ga
je ustanovila Rockefellerjeva fundacija.
Giorgia Meloni je italijanska predsednica vlade od oktobra 2022.
Februarja 2021 se je pridružila Aspenovemu inštitutu, mednarodnemu think tanku s sedežem v Washingtonu.
Ta inštitut med drugim financira družina Rockefeller.
Avstrija
Sebastian Kurz je bil avstrijski zvezni kancler do leta 2021, v tem času pa je bil član
Evropskega sveta za zunanje odnose Georgea Sorosa.
Tudi sedanja zvezna ministrica za Evropo in ustavo Karoline Edtstadler je članica tega elitnega kroga.
Sedanji zvezni kancler Karl Nehammer in avstrijski zunanji minister Alexander Schallenberg se redno srečujeta z
Georgom Sorosom ali njegovim sinom Alexandrom Sorosom.
Skoraj vsi avstrijski kanclerji od leta 1970 so se udeležili konferenc Bilderberg.
Nemčija
Nemški kancler Olaf Scholz je sodeloval na konferenci Bilderberg 2010.
Jörg Kukies velja za enega njegovih najpomembnejših svetovalcev.
Je državni sekretar v zveznem kanclerstvu in je sodeloval na konferenci Bilderberg 2022.
Parlamentarna državna sekretarja v kabinetu Olafa Scholza, Niels Annen in Franziska Brantner,
sta člana Evropskega sveta za zunanje odnose.
Tudi tu je jasno razvidno, da sedanje voditelje EU imenujejo Bilderbergi, CFR ali njegova
evropska izpostava, Evropski svet za zunanje odnose.
Logična posledica tega je, da jih ti organi tudi nadzorujejo in v svojih politikah uresničujejo njihove cilje, zlasti oblikovanje
nove svetovne vlade, kar pa prebivalci večinoma ne opazijo.
James Warburg, član CFR, 17. februarja 1950: Imeli bomo svetovno vlado, ne glede na to, ali vam je
všeč ali ne, bodisi s podrejanjem bodisi s sporazumom.
Zaključek: EU že od njenih začetkov financirajo in nadzorujejo mogočni potegneži, ki se
dogovarjajo za oblikovanje enotne svetovne vlade.
Korak za korakom spodkopavajo suverenost držav EU in proti volji ljudi uveljavljajo program enotne svetovne vlade.
Sama EU je postala nadzorni center teh globalnih strategov, ki narekuje vsem državam
članicam vse do ravni nacionalne zakonodaje.
Veliko ljudi se še ne zaveda, da je celotna EU in s tem vsak njen državljan (!) trenutno v vojni z Rusijo.
Kako je bilo kaj takega sploh mogoče, da tega ni opazila širša javnost?
David Rockefeller, ustanovitelj konference Bilderberg, je leta 1991 dejal:
Hvaležni smo časopisom Washington Post, New York Times, Time in drugim velikim publikacijam, katerih glavni
uredniki so se v preteklosti udeleževali naših srečanj in skoraj 40 let spoštovali zavezo o zaupnosti.
Če bi bili v tistih letih na očeh javnosti, nam ne bi bilo mogoče razviti načrta za svet.
Toda svet je na zapleteni in pripravljeni poti k svetovni vladi.
Z drugimi besedami, Rockefeller je zelo hvaležen osrednjim medijem, ker so desetletja skrivali načrte pred
svetovno javnostjo in prikrivali dejavnosti globalnih strategov.
To velja tudi za osrednje medije v Evropi!
Le tako je bilo mogoče v desetletjih iz ozadja korak za korakom vzpostaviti svetovno vlado, spodkopati vlade držav članic EU in
nedavno celo prikriti sedanjo vojno vpletenost v mirovni projekt.
Vendar še ni prepozno!
Te voditelje in njihove zaveznike v nacionalnih državah je treba opozoriti na njihove obraze in imena, pod drobnogled pa je
treba vzeti tudi njihov načrt za vzpostavitev svetovne vlade.
To je edini način, da se zagotovi, da nič hudega sluteče prebivalstvo ne bo več podvrženo temu
diktatu, temveč da bo prebivalstvo premagalo te mojstre, njihove nadzorne centre in načrte.
Prosimo, da ta program z eksplozivno vsebino razširjate na čim več mestih!