Az éghajlati katasztrófákról szóló aktuális jelentések és az
éghajlat-politikai intézkedések félelmet keltenek a lakosság nagy részében.
Az Európai Éghajlat- és Energiaügyi Intézet (EIKE) megvizsgálta a
jelenlegi éghajlat-politikai törvények hátterét, és ijesztő összefüggésekre bukkant.
Következtetésük: Nem ez az első eset, hogy a lakosságot
világvége-forgatókönyvvel riogatják. 1. forgatókönyv: A vég a népességbombával közeleg
Ahogy az ipar 1945 után a polgári élet számára termelt, a globális társadalmi termék,
a fogyasztás, az energia-, víz- és műtrágyafelhasználás, valamint a népességnövekedés az egekbe szökött.
Később ezt nevezték Nagy Gyorsulásnak.
Néhány elitista teoretikus azonban ezt katasztrofális tévedésnek tekintette. A jólét növekedése aggasztotta őket:
Attól tartottak, hogy a világon sok ember menekülne most a szegénység elől.
De miért féljünk valami jótól?
Az egyik ilyen elitista lángelme William Vogt: ez az amerikai környezetvédő és
a Születésszabályozási Társaság PPFA (Planned Parenthood Federation of America) igazgatója a civilizáció
bukására figyelmeztetett, ha a népesség és a jólét növekedése így folytatódik.
India 1945 utáni fejlődéséről például azt mondta, hogy az indiaiak sok javulást kaptak a higiénia,
az egészség, a béke és az élelmezés terén, de ezek a tőkehal felelőtlenségével szaporodtak.
Ezek az embertelen vélemények nem voltak egyediek az ötvenes-hatvanas években.
Az elit körökben egyre inkább az a nézet terjedt el, hogy máshol radikálisan rosszabb körülményeknek kellene uralkodniuk.
Köztük volt Paul R. Ehrlich, egy nagy tehetségű biológiaprofesszor,
aki A népesedési bomba című könyvével vált híressé.
Ebben a könyvében 1968-ban figyelmeztetett a népességrobbanásra, a világ éhínségének veszélyére és a halálozási ráta tömeges növekedésére. A megoldásra vonatkozó ötletei között szerepelt:
- A népesség és a gazdasági növekedés szigorú ellenőrzése felügyelet révén
- az élelmiszer világméretű elosztása és adagolása elit körök által.
Jóslatai azonban nem váltak valóra, ellenkezőleg: a világ éhezése és halandósága valójában csökkent!
De elrettentő írói stílusa ma is meghatározza az érvelést.
És az elit egy másik képviselője: Dr. Amory Lovins, aki
a Times szerint a világ száz legbefolyásosabb emberének egyike.
Úgy véli, hogy a növekedés lassítására irányuló politika kulcstényezője az energia.
Csak a nap- és szélenergia lenne megengedett, azaz: A cél egy alacsony energiafelhasználású társadalom.
Lovins: Szinte katasztrofális lenne, ha találnánk egy olcsó,
tiszta, bőséges energiaforrást ... 2. forgatókönyv 1972 a
Római Klubtól: Közeledik szinte minden természeti erőforrás vége.
Az MIT (Massachusetts Institute of Technology) akkori számításai szerint az aranytartalékok legfeljebb 1981-ig, a higany
1985-ig, az utolsó hordó kőolaj kitermelése 1992-ben, az utolsó köbméter gázé 1994-ben, és így tovább.
Mivel több erőforrás nélkül nincs jólét mindenki számára, a megoldás az ellenőrzés és a vagyon korlátozása volt.
Mégpedig az elit által történő fejadagolás és az erőforrások elosztása révén.
És ismét kiderült, hogy az összes előrejelzés tévesnek bizonyult.
Ami azonban megmarad, az a mesebeli narratíva, hogy a világ a fosszilis tüzelőanyagok használata miatt közeleg a
végzet, és hogy ezért nem lehet olcsó energia mindenki számára. 3. a jelenlegi és eddig utolsó forgatókönyv:
Az éghajlatváltozás miatt közeleg a vég
Röviddel az úgynevezett Kormányközi Éghajlatváltozási Testület 1988-as megalakulása után a média figyelmeztetett:
Az ember okozta éghajlati katasztrófák miatt közeleg a vég.
Mivel állítólag túl sok CO₂ kerül a légkörbe, erdőtüzek, éhínségek, háborúk stb. vannak.
A hirdetett megoldás: - A lehető legszigorúbb társadalmi ellenőrzés,
- növekedési és vagyoni korlátozások az általános lakosság számára.
Az EIKE Intézet évek óta leleplezi, hogy az Éghajlatváltozási Kormányközi Testület előrejelzései hamisak, és
megmutatja, hogy a jelenlegi éghajlat-politika nemcsak abszurd, hanem szándékosan szegénységbe taszítja az embereket.
Egyébként Klaus Schwab is ezt a világuralmi őrületet hirdette a Great Reset című könyvében.
Téziseit egy bizonyos Karl Polanyitól kapta, aki már 1944-ben megírhatta A nagy átalakulás
című könyvét, amelyet a Rockefeller Alapítvány finanszírozott. Ebben megjósolta a kapitalizmus bukását.
A kiútja - gazdasági kormányzás - micsoda véletlen.
Következtetés: A következő sorrend már
legalább háromszor megfigyelhető: a)
Az elitista felső osztály értelmiségiek b) globális katasztrófára figyelmeztetnek, és c) nem hagynak teret a kétségeknek. d)
Az egyetlen megoldás: népességszabályozás és az erőforrások beosztása az elit által. e)
Figyelmeztetéseik azonban soha nem váltak valóra.
Tehát a népeket ok nélkül rettegésben tartják, hogy engedelmeskedjenek a diktatórikus politikának? Az ilyesmit akkor népfelbujtásnak neveznék, és sürgősen népbíróság elé kellene állítani.