Pašreizējie ziņojumi par klimata katastrofām un klimata
politikas pasākumi lielā daļā iedzīvotāju izraisa bailes.
Eiropas Klimata un enerģētikas institūts (EIKE) ir izpētījis pašreizējo
klimata politikas likumu kontekstu un ir atklājis biedējošas sakarības.
Secinājums: šī nav pirmā reize, kad iedzīvotāji tiek biedēti ar
nāves dienas scenāriju. 1. scenārijs: Iedzīvotāju bumbai tuvojas gals
Tā kā pēc 1945. gada rūpniecība ražoja civilajai dzīvei, strauji pieauga globālais
sociālais produkts, patēriņš, enerģijas, ūdens un minerālmēslu patēriņš un iedzīvotāju skaita pieaugums.
Vēlāk to nosauca par Lielo paātrinājumu.
Taču daži elitārisma teorētiķi to uzskatīja par katastrofālu novirzi. Labklājības pieaugums viņus uztrauca:
Viņi baidījās, ka daudzi cilvēki visā pasaulē tagad izkļūs no nabadzības.
Bet kāpēc baidīties no kaut kā laba?
Viens no šiem elitārisma iedvesmotājiem ir Viljams Vogts (William Vogt): šis amerikāņu vides
aktīvists un dzimstības kontroles biedrības PPFA (Planned Parenthood Federation of America) direktors brīdināja
par civilizācijas sabrukumu, ja iedzīvotāju skaits un labklājības pieaugums turpināsies šādā veidā.
Piemēram, par Indijas attīstību pēc 1945. gada viņš teica, ka indieši ir guvuši daudz
uzlabojumu higiēnas, veselības, miera un pārtikas jomā, taču tie vairojās ar mencu bezatbildību.
Šādi necilvēcīgi viedokļi piecdesmitajos un sešdesmitajos gados nebija unikāli.
Elites aprindās pieauga uzskats, ka citur vajadzētu valdīt radikāli sliktākiem apstākļiem.
Viņu vidū bija Pols R. Ērlihs (Paul R. Ehrlich), bioloģijas
profesors, kurš kļuva slavens ar savu grāmatu "Iedzīvotāju bumba".
Šajā grāmatā viņš 1968. gadā brīdināja par iedzīvotāju skaita sprādzienu, bada draudiem pasaulē un strauji pieaugošo mirstību. Viņa idejas par risinājumu ietvēra:
- Stingra iedzīvotāju skaita un ekonomiskās izaugsmes kontrole, veicot uzraudzību -
pārtikas izplatīšana visā pasaulē un pārtikas patēriņa ierobežošana elites aprindās.
Tomēr viņa prognozes nepiepildījās, gluži otrādi - bads un mirstība pasaulē faktiski samazinājās!
Taču viņa brīdinošais rakstīšanas stils joprojām nosaka argumentāciju.
Un vēl viens elites pārstāvis: Dr. Amorijs Lovinss, kas saskaņā ar
laikraksta Times datiem ir viens no simts ietekmīgākajiem cilvēkiem pasaulē.
Viņš uzskata, ka enerģētika ir galvenais faktors, lai palēninātu izaugsmi.
Pieļaujama būtu tikai saules un vēja enerģija, t. i.: Mērķis ir sabiedrība ar zemu enerģijas patēriņu.
Lovinss: Būtu gandrīz katastrofāli, ja mēs atrastu lētu, tīru
un bagātīgu enerģijas avotu... 2. Romas kluba 1972. gada
scenārijs: tuvojas gandrīz visu dabas resursu izzušana.
Saskaņā ar tā laika aprēķiniem, ko veica MIT (Masačūsetsas Tehnoloģiju institūts), zelta krājumu pietiks ne ilgāk kā līdz 1981. gadam, dzīvsudraba -
līdz 1985. gadam, 1992. gadā tiks iegūts pēdējais naftas barels, 1994. gadā neizbēgami tiks iegūts pēdējais gāzes kubikmetrs un tā tālāk.
Tā kā bez lielākiem resursiem nav labklājības visiem, risinājums bija kontrole un bagātības ierobežošana.
Un tas notiek, elitei veicot resursu racionalizāciju un sadali.
Un atkal visas prognozes izrādījās nepareizas.
Tomēr paliek pasaku stāsts par pasaules gaidāmo bojāeju fosilā kurināmā izmantošanas dēļ un par to,
ka tādēļ nedrīkst būt lētas enerģijas visiem. 3. pašreizējais un līdz šim pēdējais scenārijs:
Klimata pārmaiņu dēļ tuvojas beigas
Neilgi pēc tā sauktās Klimata pārmaiņu starpvaldību padomes izveides 1988. gadā plašsaziņas līdzekļi brīdināja:
Cilvēka izraisīto klimata katastrofu dēļ tuvojas beigas.
Tā kā atmosfērā tiek izvadīts pārāk daudz CO₂, rodas mežu ugunsgrēki, bads, kari utt.
Izteiktais risinājums: - Risinājums: pēc iespējas stingrāka
sociālā kontrole, izaugsmes un bagātības ierobežojumi iedzīvotājiem.
Jau gadiem ilgi EIKE institūts ir atklājis, ka Klimata pārmaiņu starpvaldību padomes prognozes ir nepatiesas, un
pierādījis, ka pašreizējā klimata politika ir ne tikai absurda, bet arī apzināti noved cilvēkus nabadzībā.
Starp citu, arī Klauss Švābs savā grāmatā "Lielā atiestatīšana" (Great Reset) aizstāvēja šo pasaules kontroles neprātu.
Savas tēzes viņš ieguva no kāda Karla Polaņija, kurš jau 1944. gadā spēja
uzrakstīt grāmatu "Lielā transformācija", ko finansēja Rokfellera fonds. Tajā viņš paredzēja kapitālisma sabrukumu.
Viņa izeja bija - ekonomikas pārvaldība - kāda sakritība.
Secinājums: Šāda secība ir novērota
vismaz trīs reizes: a)
Elitārās augstākās šķiras intelektuāļi brīdina par b) globālu katastrofu un neatstāj c) nekādas šaubas. d)
Viņu vienīgais risinājums: iedzīvotāju skaita kontrole un resursu racionalizācija, ko veic elite. e)
Tomēr viņu brīdinājumi nekad nav piepildījušies.
Tātad tautas tiek šausminātas bez iemesla, lai padarītu tās paklausīgas diktatoriskai politikai? Šāda rīcība tiktu saukta par tautas kūdīšanu, un tā būtu steidzami jānodod tautas tribunāla priekšā.